blízko uherské var. albensis Haz., jež jest též obyvatelkou rybníka; u srovnání 

 s českou jest však vyšší při stejné tloušťce. Je-li také tak brázdovita, není známo, 

 v popise aspoň se o tom zmínky nečiní; tolikéž barva pokožky, což jest ovšem 

 malicherno, jest odchylná, totiž zelenavě žlutá. 



Unio batavus jest v některých vodách velmi hojný, jako na pr. v Lužnici, 

 odkudž mlže ty (a ovšem i jiné) chudí vesničané hustými hráběmi loví, aby měkkými 

 těly dobytek krmili. U St. Tábora vídal jsem na březích celé hromady prázdných 

 lastur, moderní kjokkenmóddingy. Z rovin do hor vystupuje velevrub tento nejvýše. 



Zeměpisnou rozlohu má U. batavus po střední a severní Evropě. 



Rod 2. Margaritana Schum. — Perlovka. 



živočich jali u velevrubů, ale žábry nejsou ani na vaku 

 břiSníra připevněny, ani s pláštěm spojeny. 



Lastury veliké, tlustosténné a těžké, se zuby zámkovými hlav- 

 ními, ale bez lišten. 



Bývá v řekách, nejvíce v horním jich toku, a to na celé severní polokouli 

 zemské. 



V oblasti palaearktické rozeznávají se druhy čtyři. 



I. Margaritana margaritifera L. — Perlovka perlonosná. 

 Vesmír XX., str. 77., obr. č. 33. f. B. 



Živočich barvy šedohnědé. 



Lastury podlouhle vejčité až ledvinité, na přídě pravidelně 

 zaokrouhlené, vzadu v široký zaokrouhlený zoban vytáhlé, tlustosténné, 



Obr, č 179. Margaritana margaritifera L. 



málo nadmuté; kraj horní dolů sehnutý, kraj dolní rovný neb u kusů 

 starých dovnitř vtlačený, kraj zadní zaokrouhlený; vrchoíy vždy velmi 

 rozežrané a barvy hnědé; štít jest mělce vpadlý, trochu se stran stla- 

 čený a úzký i lépe vyznačen nežli štítek; svaz jest silnv, obloukovitč 



