DD 



více méné rychle otupen; vrcholv stojí nedaleko předního konce, 

 tak že zadek velmi převládá, i jsou málo nadmuté, zvlněné 

 a obvčejnč otřelé; přírůstky jsou velmi patrný; pokožka jest temné 

 zelená, olivové hnédá nebo temné šedá; štít jest silné smáčknut; 

 perleť má špinavé mléčnou barvu a jest často hnédymi skvrnami zne- 

 čisténa; svaz jest dlouhý, hnědý; vtisky svalů jsou málo patrnv. — 

 Délka až 150 mm., výš. 70 mm., ti. 35 mm. 



Bydliště: rybníky, tůně, reky, potoky. 



Nejobecnější forma tato jest všude ve vodách příhodných domovem, ale 

 dostalo se jí dosud malého povšimnutí; známa jsou jenom místa tato : 



Praha, Brandýs, Kostelec n. L. (SI.), N. Bydžov (KI.), Ostromér, Libějice, 

 Blatná (Sand ), Svatojanské proudy u Stéchovic (Reisn ). St. Boleshv, Ohře u Loun, 

 Zatec (Kl ), Lovosice (Schm.), Sázava, Břevnický potok, Slapánka, rybníky u Polné 

 a Ném. Brodu, Tábor (!), C Budějovice (Mencl), Nasavrky, Bojanov, Míretice 

 (Kudrna). 



Od mládí až do stavu dospělého velice se mění. V prvních letech přibývá 

 lastur širokými pruhy celkem stejnoměrné, a štít bývá hrebeni;ě vyvýšen; takové 

 kusy bývají při povrchním určování za škebli zelenou pokládány. V pozdějším 

 věku však jsou přírůstky na přídě mnohem užší ntž na zadku, a takž se tvar siává 



"'» 11 mkmmmm^ 



Obr. 182, Anodonta cellensis f. rostrata Held. 



poměrně delším, při čemž i hřeben se nezvyšuje, až konečně nijak není nápadný. 

 Příležitostně budiž tedy na to upozorněno, že jest nezbytně potřebí přihlížeti k tomu, 

 jsou-li příriistky dosti četný (aspoíi lieset), sice jest nasnadě pobloudění. Ostatně 

 jest škeble cellská při svém velikém rozšíření zeměpisném také velmi různá, 

 a myslím, že se ani nenajdou ve dvou různých bydlištích shodující se tormy. 

 Různost' pak vyplývá jtdnak z větší či menší nadmuiosti, z polohy vrcholů, více 

 nebo méně nápadného otupení zadního konce a konečně ze zbarvení pokožky. 

 Poloha vrcholů může býti ku příkladu taková, že délka lastur za nimi jest i pětkrát 

 i vícekrát větší než před n'mi (z Jordánu v Táboře). Otuoení zadku jako useknutím 

 jest někdy tak veliké, že tvar i jménem poznačen bývá jakožto torma rostrata 

 Held, (Františkovy lázně (Lehm.), Ostroměř (šand.). Jindy pozoruje se, že lastury 

 jsou neobyčejně tlustosténné a tedy těžké, což jest ovšem následkem bohatosti vody 

 uhličitanem vápenatým, kteráž okolnosť může i u jiných "druhů" způsobiti týž 

 následek. Tehdy užívá se jména ponderosa C PleilV. Jaká určitosť v pojmu 



