156 



tomto vězí, vysvítá z pozaámky Slavíkovy: »Teiito druh velmi méní tvar své 

 skořápky", čili jesi to všelicos! Takové škeble udávají se z míst těchto: Vltava 

 u Prahy (Dr. Novotný, SI.), Skreje (Dr. Nov.), Ostroměr (Sand.). Na dovršení všeho 

 troufám si pověděti, že by i dosti nesnadno bylo mezi větším množstvím z téže 

 vody vylovených kusů najíti dva tri úplně stejné, a že by se podařilo dříve vybrati 

 exempláře, jež by platiti mohly za škebli velikou nebo zase za škebli zelenou. 

 Největší kus, jaký jsem viděl, má i63 mm. délky. 



Škeble cellská žije v severní a střední Evropě, zasahujíc až za Alpy na jih, 

 neboť žije i v severní Itálii. 



3. Anodonta piscinalis Nilss. — Škeble zelená. 

 Vesmír XX., str. 76., obr. c. 32. f. B. 



Živočich bledě žlutošedý. 



L a s t u 1- y prostředně veliké, kosočtverec ně vejčité, 

 dosti pevné, břichaté, žlutohnědé nebo zelenavé, kolem vrcholů skoro 

 vždy hnědé, paprsky zelenými pod štítem ozdobené ; přída zaokrou- 

 hlená; kraj horní a dolní rozbíhají se k zadku velmi patrné; horní 



Obr. 1 83. Anodonta piscinalis Nilss. 



kraj přechází v zadní bud šikmou přímkou, neb i produtě dolů; zadní 

 kraj tvoří zaokrouhlený zoban ; spodní kraj jest mírné a to pěknvm 

 obloukem vypouklý; vrcholy jsou velmi nadmuty, ku prostředku kraje 

 horního pošinuty a velmi málo otřeny ; štít na začátku trochu vpadlý, 

 pak velmi stlačený a nápadně hřebenitě vyvýšený, čím dále 

 k zadku, tím vyšší; stářím se však tento znak zmírňuje; svaz bývá 

 i u starých kusů z většiny hmotou skořápkovou ukryt, přírůstky jsou 

 mírně vyznačeny; perleť modravě bílá, pod vrcholv často narůžovělá; 



