i66 



čepičky; štít i štítek jsou se stran velmi stlačeny; horní kraj jest 

 rovný a činí s předním i zadním krajem otupené úhly ; zadní 

 kraj jest jako šikmo uťat, přední více zaokrouhlen, a oba přecházejí 

 v málo vypouklý kraj doln*í obloukem ; svaz jest ukryt ; perleť 

 jest slabounká, vtisky svalů nezřetelný, — Délka 7*5 mm., výška 

 5"5 mm., tloušťka 3 "5 mm. 



Bydliště: rybníky, tůně, příkopy luční i tiché zátoky potoků s bahnitým dnem 



Naleziště; Libiš, Byšice, Sadská (SI.), Zátava u Písku (Duda), Hodkovice, 

 C. Lípa, Lovosice (Schm.), nádržka luční na „Kateřince" u Sušice (P. Kub.), Sob- 

 čice, Bělohrad, Ostroměř, Jičín, Smidary, Protivín, Netolice, Libéjice, Mahouš, Tru- 

 skovice, potok Kunratický (Sand.), Pardubice (Košť.), tůně mezi Neratovicemi a Li- 

 biší (mal. sekce), Berounka u Cernošic, N. Bydžov (velmi vzácně, Kl.), náplav po- 

 toka za Radotínem, tůně u Čelákovic (Svoboda), St. Boleslav, Plešivec u St. Huti, 

 Křivoklát, a to v tůňce u druhého tunelu (Nosek), Šárka, Mníšek, Slapy (Reisn.), 

 tůňka v bývalé musejní zahradě v Praze (Blažka), strouhy u Žďárského rybníka 

 u Týniště, Židovské pece u Žižkova (Tocl), Nové Strašecí (Bab.), rybník pod Ko- 

 šťálem (Wiesn.), Třeboň (Weinz.), Hradec u Cern. Kostelce (Vejd.), Zavadilka 

 u Tábora, Polná, Něm. Brod, Pohled (Frauenthal) (!), Bojanov (Kudrna), Mělník. 



Jest to tedy velmi rozšířený druh, ač na svých stanovištích nikde snad není 

 hojný. Lastury bývají tak slabounký a křehký, že při sbírání největší pozornosti 

 potřebí jest, aby se nerozdrobily. Tvarem mění se do té míry, že obrys jest někdy 

 nápadněji, jindy méně hranatý. Při určování vždy však dbáti jest poměru mezi 

 délkou a výškou, který dá ukazovatele asi i'3 — 1'4. Barva pokožky jest různá dle 

 povahy vody, v níž živočichové se nacházejí, více totiž šedá v bahnitých a více 

 žlutá ve vodách rostlinami porostlých, jakož jsou na př. místa rašelinná, Clessin 

 pokládá okružanku hrbolovitou za živočicha jednoletého. 



Zeměpisnou rozlohu má okružanka tato po Evropě a sev. Asii. 



5) Čepičky vrcholové jsou k sobě a ku předu nakloněny. 



7. Sphaerium Brochonianum Bgt. — Okružanka Brochoniova. 



Živočich bledý, těstové barvy. 

 Lastury podlouhle vejčité, velmi tenko- 

 sténné, málo nadmuté, a to nejvíce pod vrcholy, 

 přějemně rýhované a tedy poněkud hedbávitě 

 lesklé, barvy žlutavé bílé, často doužkující; kusy 

 temnější mívají kolkolem okraj žlutavý ; od 

 vrcholů rozcházejí se radiální vryté čáry ; kraj 

 horní jest rovný, na obou koncích uhelnatě od- 

 sazený ; zaokrouhlený kraj přední pře- 

 chází nenáhle obloukem ve kraj dolní, jenž 

 skoro rovný a s krajem horním rovnoběžný 

 jest; zadní kraj jest široký, málo vypouklý, ba 

 skoro jako uťatý, a tvoří s krajem dolním za- 

 okrouhlený úhel ; štít a štítek jsou silně se 

 stran smáčknuty ; vrcholy leží skoro uprostřed, 

 leč přece předku blíže, jsou úzké a mají malé 

 čepičky, jež tak stojí šikmo, že se svou plochou 

 Obr. iQA. skoro dotýkají; svaz jest zakryt. Dél. 12 mm. 



Sphaerium Brocho- ^Ý^- 1° nim,, ti, Ó mm. 



nianum Bgť. Bydliště: mělké tůně. 



