167 



Naleziště: Netolicc (Sand.), Pardubice (Košt.), rybník sv. Barbory u Duclicova 

 (Wiesner). 



Okružanka Brochoiiiova podobá se velice okružance hrbolovitc, jesl však 

 táhlejší, tak že poměr délky k výšce dá ukazovátek 12. Také jsou rozméry 

 vůbec větší a dolní kraj skoro rovný i prída více zaoKrouhlena. 



Jest obyvatelkou Evropy. 



8. Sphaerium Steini Ad. Schm. — Okružanka Steinova. 



Vesmír XV., str. 2D0., obr. č. 12b 



Živočich nebyl popsán. 



Lastury mají tvar ve j čitý, jsou dosti na- 

 dmuty, nejvíce pak hned pod vrcholy, jsou též 

 poměrně dosti pevný, sotva průsvitný, jemně sic, 

 ale zřetelně rýhovány; barva pokožky jest hně- 

 davě šedá, na krajích žlutá; lesk značný; horní 

 kraj slabě vzhůru prohnutý, dolní mírně oblouko- 

 vitý; zadek jest jako šikmě uťat a širší než tupě 

 zobanitá pfída; přední kraj tvoří s dolním, po- 

 volně vystupujícím, slabě zřetelný úhel, jenž asi 

 uprostřed šířky lasturové umístěn jest; kraj horní 

 není ani od předního ani od zadního úhlovité 

 odsazen ; vrcholy jsou níže nadmuty, výše súženy 

 a nesou malé, k sobě a do předu skloněné čepi- 

 čky, jež se asi nad prostředkem horního kraje 

 nacházejí a přes tento značně vystupují ; štít i štítek 

 jsou maličko stlačeny; svaz není viditelný. — Dél. 

 5 mm., výš. 5*5 mm., ti. 4 mm. 



Bydliště: staré lomy kamenné vodou naplněné, tůně 

 a pod. 



Naleziště: Č. Budějovice (Pinč), Něm. Brod (!). 



Okružanka Steinova bývá obyčejné za odrůdu okružanky hrbolovité po- 

 kládána, jest však nadmutčjšf a více zaokrouhlena ; postavení čepiček o mnoho 

 menších jest pak jinaké. Westerlund staví ji k okružance Brochoniově. což se mně 

 zdá býti povážlivým, proto že je.st poměrně vyšší než ta; tulikéž barva pokožky 

 jest odchylná. Celým zevnějškem zkrátka nehodí se okružanka tato ani sem, ani 

 tam, nejblíže však stojí okružance následující. 



Druh tento žije v Německu a Rakousku. 



Obr. č iy5. 



Sphaerium Steini 



Ad. Schm. 



9. Sphaerium Ryckholti Normd. — Okružanka Ryckholtova. 



Živočich bělavý, průsvitný ; sifony krátké. 



Lastury skoro trojúhelně v e j č i t é, tenkosténné, pod 

 vrcholy silně nadmuté, k dolejšku stlačené, lesklé, žlutavě šedé, často 

 se žlutobílým okrajem, jemně rýhované; přída súžená, zaokrouhlená, 

 tak že nejpřednější bod uprostřed šířkv lasturové leží ; zadek jest širší ; 

 krátký kraj horní jest sehnfit; zadní kraj silně vypouklý, šikmo spa- 

 dající tvoří s krajem dohiíni slabě prohnutým velmi otupený ale 



