34 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1916. 



Reuter anser, att Sehirus luctuosns möjligen endast är 

 en varietet av 5. inorio L. De svävande karaktärer han anför 

 göra ett särskiljande av arterna svårt, och den förvirring man 

 råkar i vid försöket att hänföra exemplar till ena eller andra 

 arten minskas icke vid jämförandet av diagnoserna i Reuters 

 ovannämnda arbete och i A. C. JenSEN-Haarups arbete: 

 Taeger. Reuter säger nämligen, att 5. uiorio är den större 

 arten, 7^/3 — 9 Va mm., och .S". liictuosîis den mindre, 5^/4 — 

 7 mm., under det att Jensen-Haarup uppgiver, att S. Itictno- 

 sus är den större arten, 7—9 mm., och J>". uiorio den mindre 

 6 — -8 mm. 



Fam. Pentatoniidae. 



Podops inuncta Fabr.: Gottland, Visby. 



Odontoscelis dorsalis Fabr. : Öland, Stora Rör. 



Sciocoris timbrinus WoLFF: Skåne, Hälsingborgstrakten; 

 Närke, Östra Mark i Almby socken. 



Aelia rostrata BOH. Av denna art, som BoHEMAN be- 

 skrivit efter exemplar från Gottland, men som också före- 

 kommer bl. a. på Bornholm, har jag funnit ett ex. på Snäck- 

 gärdet vid Visby. 



Stagonovms piisillus HERR. Sch. Denna art är anträffad 

 av VON H ACK WITZ i Västergötland (En t. Tidskrift 19 10 

 under namn av Eusacoris binotatiis), samt enligt benäget med- 

 delande av d:r E. MjöBERG, av HAGLUND i Östergötland 

 och av HoFFSTElN på Runmarö i Stockholms skärgård. 

 Själv har jag funnit den första gången för väl 15 är sedan 

 i stor mängd på en med lingonris och gräs bevuxen plats 

 i barrskog vid Östra Mark i Almby socken, Närke, samt på 

 senare år, 1908, vid Fiskeboda i Södermanland, där endast 

 ett exemplar erhölls. 



Släktet Stagonoinus bör bland våra svenska Pentatomider 

 placeras närmast Peribaliis och är lätt igenkännligt på den 

 mycket korta bakkroppen, som knappast är längre än bred, 

 samt pä det framåt starkt sluttande pronotum. Scutellen är 

 längre än halva bakkroppen, har bred, tungformig spets samt 

 vid vartdera bakhörnet en glatt ljus fläck, som hos S. pusi/his 

 är större än hos Sciocoris och till formen nästan triangulär, 

 ej avlång som hos Neottiglossa. 



