A. JANSSON: HEMIPTEROLOGISKA MEDDELANDEN. 35 



Den i Sverige funna arten är ett litet nätt djur, omkring 

 5 mm. läng, till färgen ovantill brunröd, undertill gulbrun 

 liksom antennerna, vilka äro mörkare mot spetsen. Connexi- 

 vum är gulaktigt, försett med svarta fläckar. Hela kroppen 

 har starka, svartbruna punkter, vilka äro ställvis ljusare, pä 

 benen finare. En annan i Danmark funnen art, 5. bipiinc- 

 tatus L., saknar punkter på benen. 5. piisillus är hittills icke 

 funnen vare sig i Danmark, Norge eller Finland. 



CJilorochroa pimcola MULS.: Småland, Virserums socken. 



Pcntatoitia ntfipes L.: Närke, Örebrotrakten, tämligen 

 allmän. 



Eiirydema festiva L.: Småland, Virserums socken. Denna 

 präktigt färgade art förekom i juni 1910 rätt talrikt på Car- 

 daniine amara i ett skogskärr. På samma plats växte också 

 CardaDiine pratensis, men denna art var ej angripen af En- 

 ry de III a. 



Picroiiienis bidens L.: Närke, tämligen allmän i Örebro- 

 trakten. 



y alla duiiiosa L.: Öland, Rälla, i ex. i juli 19 M . 



Rhacognathiis pnnctatus L.: Närke, allmän på pil- och 

 albuskar i Markkärret samt vid Hjälmarsberg i Almby socken. 



I den entomologiska litteraturen, bl. a. i denna tidskrift, 

 ha meddelanden förekommit om iakttagelser av Pentatomider, 

 som livnära sig av rov (J. NORDiN, Ent. Tidskrift 1886, 

 sid. 32, O. Sandahl 1891, sid. 232, D. Ljungdahl 1915, 

 sid. 94). Själv har jag observerat RJiacognathus punctatus, 

 sugande på en Chrysomelidlarv, och Zicrona caerulea L., 

 sugande på en Lochniaea capreae L. Samtliga iakttagelser 

 ha gällt släkten till gruppen Asopina, och Jensen-Haarup 

 meddelar också i sitt ovannämnda arbete (i tillägget), att flera 

 Pentatomider, Pintliœus, Picroinerus, Troilus, RJiacognathus, 

 Jalla och Zicrona, alltså samtliga tillhörande Asopina. visat 

 sig vara övervägande köttätande. Däremot torde nämnde 

 författares uppgift, att dessa köttätande Pentatomider endast 

 utsuga döda djur, icke överensstämma med verkligheten. 

 Andra iakttagare ha meddelat i litteraturen om motsatta er- 

 farenheter, och själv kan jag tillägga, att den Chrysomelidlarv, 

 som jag iakttog som offer för Rhacognathus, genom våld- 

 samma krängningar med kroppen visade, att den var vid liv. 



