66 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT IQIÔ. 



»Under sista hälften av juli och första hälften av augusti 

 månader 191 5 vistades jag som svenskt ombud vid norska 

 renbetesförsök på fjället Mauken i Norge, ö. om Tromsö, och 

 bodde jämte min son i Rundhaugen på norra stranden av 

 Maalselven vid Kirgisnes bro. Mellan Maalselven och fjället 

 leder en bred landsväg från kusten in emot svenska gränsen. 

 I slutet av juli började en strit att svärma öfver denna lands- 

 väg om kvällarna. Under den första veckan av augusti upp- 

 trädde den i sådan massa, att den blev till verkligt obehag 

 för de trafikerande. 



Den trakt, varom här är fråga, ligger ungefär på 69^ n. 

 br. Stritarna funnos flerestädes utefter vägen, men massupp- 

 trädandet var begränsat till ett omkring 2 km. långt stycke 

 av landsvägen mellan Rundhaugen och Nordmo. Vägen är 

 där kantad med Epilobiiim angustifolitwi, som just stod i blom. 

 På sydsidan ligga sänka ängs- och skogsmarker bevuxna med 

 ganska mycket al isynnerhet utefter ett par bäckar, vilka koisa 

 landsvägen. Men dessutom växa där björk, vide och gran. 

 På nordsidan, åt fjället till, ser man omväxlande barrskog 

 och äng. 



Sommaren 191 5 hade i dessa trakter varit mycket regnig 

 och kall till medio av juli, då det skedde omslag i vädret. 

 Den 22 — 23 juli regnade det emellertid våldsamt, så att älven, 

 vilken börjat sjunka, åter steg under några dagar. Efter den 

 23 juli blev det klart och varmt väder På dagarna kunde 

 värmen vara nästan tropisk. Aftnarna voro ljumma. Klockan 

 7 em. höll sig temperaturen vid omkring 18° C. Den 7 au- 

 gusti inträffade första nattfrosten, och efter denna tid blevo 

 nätterna kalla. Massuppträdandet av striten inträffade som 

 sagt just under första veckan i augusti. 



På aftnarna var då hela vägen täckt av de små, ljusgula 

 insekterna, som även funnos överallt på vegetationen i när- 

 heten. I luften svävade de i miljarder. Den gående blev 

 vit på kläderna, som om det varit snöfall, och insek- 

 terna slogo som hagel emot ansiktet fastän mindre hårt. Man 

 kunde icke tala för att ej få dem i munnen. Min son, som 

 en afton gick med insektshåv i hand, fångade i luften pä några 

 ögonblick flera liter. Massan såg ut som en hög av vete- 

 korn. — De till prof. TULLGREN överlämnade exemplaren äro 



