klefbeck: bidrag till kännedomen om macroplea curtisii lac. i 13 



och BÖVING betrakta den som sammansatt av tre. På bak- 

 kroppens spets sitta två kraftiga, bruna taggar, de s. k. 

 caudal-taggarna. Såväl på ryggen som på sidorna finnas 

 korta hår. Av trakéöppningar finnas ett par på mellankrop- 

 pen och åtta par på bakkroppen. De äro alla små utom det 

 sista jiaret, som sitter vid caudaltaggarnas bas. 



När larven skall äta, pressar den sig tätt intill växten och 

 gnager sig så småningom in så långt att huvudet blir helt 

 dolt. De båda caudaltaggarna stickas samtidigt in i växten 

 och bidraga så att fästa larven. Men även när den ej äter, 

 kan man få se den sitta med dessa instuckna, ibland med 

 f. ö. snett utåtriktad kropp. Taggarna äro då så långt in- 

 stuckna, att ett par kanaler bildats ut från de luftfyllda in- 

 tercellularrummen i växten. När så larvens bakkropp med 

 de båda stora andhålen tätt pressas mot växten, kan luft 

 direkt pumpas in i larvens trakesystem från växten. Det 

 uppgives även, att detta också kan ske genom håligheter i 

 själva taggarna. Den förbrukade luften skall sedan i blås- 

 form bortgå genom de små andhålen. Detta kunde jag aldrig 

 iakttaga och möjligt är väl, att luften ej slappes ut, utan i 

 stället genom diffusion med vattnets luft får syrehalten för- 

 nyad. 



Redan i slutet av augusti förpuppades de första av mina 

 larver, varvid de spunno sig ovala, bruna kokonger. Detta 

 skedde alltid om natten eller tidigt om morgonen. Enligt 

 BÖVING, som en enda gång iakttagit tillvägagångssättet hos 

 en Donacia, bildar larven först av ett vaxartat ämne, som av- 

 söndras från huden, själva stommen till kokongen, vilken sedan 

 förstärkes av ett sekret, som kommer från munnen och till 

 sist bestrykes med tarminnehåll. Då de så blivit fullständigt 

 luft- och vattentäta, gnager larven ett hål genom den vid 

 växten fastade sidan och in genom växtens epidermis. Genom 

 detta hål sker sedan luftväxlingen. 



Ur kokongerna framkommo de fullbildade djuren efter en 

 pupptid av c:a en månad. De första kläcktes d. i oktober, 

 de nästa — flertalet — d. 20 — 25 oktober och de sista d. 

 15 november. De kröpo omkring på växterna under vatten- 

 ytan och kommo aldrig upp ovanför denna, men voro dock 

 ständigt omgivna av ett luftlager, som gav dem silverglans. 



Enlomol. Tidskr. Arg. j-j. Haft. 2 (1916). 8 



