132 



ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1916, 



man se, huru den lugna kanalen, farbar för oceanångare på 

 6 — 7,000 ton, är överallt kantad av tät urskog, ett högst 

 intressant skådespel för den, som förut blott är van vid Nord- 

 europas jämförelsevis öppna, frän slingerväxter fria skogar. 

 Intrycket stegras ännu mer av det korta avståndet till stran- 

 den, som stundom knappt överstiger 50 meter. Dessa kana- 

 ler förbindas av tvärkanaler, vilkas mynningar då och då pas- 



Figg. I & 2. Flodlandskap 



seras. Som marken mellan dem är mer eller mindre sank, 

 är den föga bebodd, och de få palmbladshyddorna göra blott 

 ett svagt avbrott i vildmarken. 



Den egentliga Amazonfloden möter blicken ej som en 

 stor vattenyta, vilket man skulle vänta, utan med överras- 

 kande måttliga proportioner. Saken är nämligen den, att flo- 

 den av öar delas i flera strömfåror, och som alla öarna äro 

 skogklädda, märkes blott den fåra båten går i. Av män- 

 skor ses fortfarande föga, en kanot då och då, rodd av en 

 man längst fram i fören med en kort paddel, vars runda 

 blad liknar en brödgrisslas. Eller en handelsångare, knogande 

 på en vid sidan fastgjord lastbåt (»alvarenga» eller »batelào»), 

 sällan en liten enmastad segelskuta, »coberta», med 

 låg kajuta längst akterut. På stränderna ses med långa mel- 

 lanrum en kakaoplantering med sin täta, gulaktiga grönska, 

 en fiskarhydda av palmblad (»palha», eg. halm), bebodd av 



