142 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT ICI 6. 



uppmärksamhet och det vida raskare än motsvarande djur i 

 norden. Ej så ängsliga äro de groteskt långsträckta brenthi- 

 derna, ett slags vivlar. De skänka oss i allmänhet intet be- 

 aktande förrän våra nypor äro färdiga att sluta sig om dem, 

 men sä äro de också i regeln sysselsatta med kurtis. Rov- 

 och vapenflugor (asilider och stratiomyider) av stundom egen- 

 domligt utseende sitta gärna på stammarna, och även små, 

 uppenbart barkimiterande gräshoppor kan man finna där. 

 Vad som aldrig saknas är myror av flera slag, än stora »to- 

 candeiras» — tumslänga ponerider — än djupsvarta, hårda 

 formicider med brett, sköldlikt ansikte och sävliga rörelser, 

 vaktmyrorna par préférence, än diverse småmyror, som ej äro 

 så obekymrade om omgivningen, utan helst taga sin väg i 

 barkspringorna, där sådana finnas (barken är ofta slät även 

 på stora träd). 



På alla stammar, som legat åtminstone några dagar, mär- 

 kas liksom mörka, upphöjda ådror. Knackar man häl på en 

 sådan, väller genast fram en smal ström termiter. I början 

 komma mest arbetare, men dessa ersättas hastigt av soldater, 

 vanligen s. k. nasuti med huvudet framtill utdraget i en spets, 

 men utan käkar, vilka hos andra termitsoldater kunna ha 

 så äventyrliga former. Om några minuter draga även sol- 

 daterna sig tillbaka, och reparationsarbetet börjar inifrån tun- 

 neln. I förbigående må nämnas, att medan i Afrika »nasuti» 

 och käkförsedda soldater äro skarpt skilda, finns i Amazonas 

 en termittyp, vars soldater ha både väl utvecklat »tryne» 

 och ansenliga käkar. Om vi bryta loss ett stycke löst sit- 

 tande bark, visa sig större massor av termiter. Pä den fuk- 

 tiga stammen inunder »rinna» de fram i breda floder, som 

 grena ut sig här och där. Det är arbetare med blott en och 

 annan soldat, som överraskats under vandring till och från 

 murkna och ätbara ställen i veden. 



Så stillsamma som termiterna äro emellertid ej flertalet 

 inhysingar under barken. Allra livligast äro de talrika kac- 

 kerlackorna i alla åldersstadier, vilka med blixtens hastighet 

 rusa bort till ännu orörda skrymslen. Lika snabba äro syr- 

 sorna, fastän de gärna pläga dröja ett ögonblick först under 

 livligt spel med sina hårfina antenner. En och annan klum- 

 pig tenebrionidbagge tar saken lugnt, litande på sitt pansar 



