152 ENTOMOLüGISK TIDSKRIFT igi6, 



förr än man är på det klara med, att man vägledes av en for- 

 skare, som mer och på ett mera förstående sätt än de fîesta andra 

 gjort sina studier ute i själva den levande naturen, och man av- 

 lyssnar med instämmande förf:s bekännelse om sig själv, att den 

 »er skrevet af en Naturelsker, en der har laert Naturen at kende 

 i Storm og i Stille, og som har haft den i vore Dage selv for 

 en Naturforsker sjaeldne Lykke at kunne leve sit Liv i den og 

 sammen med den». Hela framställningen bäres upp av natur- 

 stämning och entusiasm och på ett sä levande och medryckande 

 sätt skildras allt, att man känner sig liksom leva med i samma 

 miljö, vare sig förf. (sid. 46) förer oss »en Solskinsdag til Bred- 

 den af en stille Skovso eller en med Siv omrandet Mose» och 

 låter oss beundra »den legende Elegance», hvarmed luftdjuren 

 par excellence, en Libelbda eller Aeschna, »stadig flyende, slåar 

 over fra den ene Livsfunktion til den anden, den Traefsikkerhed, 

 hvormed Byttet forfolges og gribes, og den utrolige Hurtighed, 

 hvormed Parringsorganerne bringes i Beröring med hinanden, 

 Parringen udfores og Parringshjulet ätter oploses», eller vi stiga 

 med honom (sid. 300) »i Baaden en stille Efteraarsdag, naar Lo- 

 vet falder og den hvide Aakandes store runde Blade som brune 

 Plader ligger over det sorte Mosevand», och söka få en inblick 

 i Virvelbillernas {Gyrinus) liv, eller när han (sid. 182 — 183) 

 hänförd sjunger den lilla Fonstrupbäckens lov, vilken skänkt ho- 

 nom så »mange lykkelige Arbejdstimer» och vars fauna kommit 

 att spela en dominerande roll i hans bok. Här liksom på så 

 många andra ställen i denna lyser fram författarens varma 

 känsla för naturen, dess mystik (se t. ex. sid. 331—332) och 

 dess oändliga skönhet. Den avger utifrån denna synpunkt på 

 samma gång ett kraftigt och uppfordrande försvar för naturskydd. 

 Författaren lägger i sin skildring alltigenom i dagen en skarp 

 iakttagelseförmåga och ej minst visar han sig äga en öppen och 

 skärpt blick för de yttre villkorens ombildande inflytande på or- 

 ganismen samt dennes förmåga att tillpassa sig till variationerna 

 i yttre förhållanden, varpå i varje kapitel framläggas — även i 

 bild — talrika och slående exempel. Överallt söker förf. upp- 

 visa det nära sammanhanget mellan djurens byggnad och liv, 

 mellan organisation och levnadssätt och ställer ofta förhållandena 

 i detta hänseende in i en ny och träffande belysning. Hör t. ex. 

 den enkla förklaring han giver oss om anledningen till Harkran- 

 karnes {Tipulidce) långa ben! »Gaa blot en Gang ud, naar Som- 

 mervinden leger i Rorskovene og sog efter de store Stankelbens- 

 myg; de sitter i stille Vejr oppe i Toppen, naar det blasser, 

 l?engere nede;de tre Ben har de slaaet om et Straa, de tre andre 

 om et andet. Naar da vinden fjerner og na^rmer de to Straa til 

 hinanden, ser man alle Benvinklerne skiftevis hoje og strajkke 

 sig, Kroppen selv sidder ophrengt midt imellem de to Straa. Ene 



