2 00 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1916. 



formighet äro likväl 1 ligona-hotn. Bina sjäk^a synas över- 

 allt och äro fullkomligt orädda trots sin brist på kraftigare 

 vapen. Det är samhällskänslan som skänker dem säkerhet, 

 ja förmår mänga arter att utan tvekan överfalla var och en 

 som nalkas deras bo, varvid de flyga in i öron, näsa och 

 mun och bita sig fast i håret. Storleken är olika hos olika 

 arter; en svart art (T. Goeldii?), som alltid besöker banan- 

 blommor, är lika stor som vårt honungsbi, medan andra små 

 stackare — »abelha mosquito» — knappt nå 3 mm (dessa 

 ha den egendomliga smaken att slå sig ned på svettiga hän- 

 der). Bona sitta oftast lågt och befinna sig påfallande ofta 

 i gamla termitbon, t. o. m. ^'i.%% om vägg med termiterna. 

 Ingången är hos kanske de flesta arter försedd med ett 

 »fluster» i stjärn-, tratt- eller rörform av trämassa eller harts, 

 tydligen för att underlätta bevakningen mot myror och andra 

 fiender (ett stjärnformigt, trubbigt trekantigt fluster har även 

 iakttagits på ett lågt sittande Melipona-ho), 



Termiterna bo i dessa skogar oftast i träden, särskilt där 

 marken är lågland, medan sådana imponerande pyramider 

 och pelare, som äro kända från Afrika och Australien, alldeles 

 saknas. Boen sitta som rundade, svarta klumpar i grenvink- 

 lar, på stamsidorna eller i toppen på avbrutna stammar. Lik- 

 som i Afrika finnas mörkfärgade dagtermiter, som utan skydds- 

 tunnlar tåga längs trädstammarna. Flertalet arter äro knappt 

 större än våra bruna skogsmyror; en drygt centimeterlång 

 art torde vara bland de största. Denna art, som antagligen 

 bygger i marken, har soldater med ovanligt stort, gulbrunt 

 huvud och måttligt långa käkar. Till följd av sitt undangömda 

 levnadssätt påträffas den oftast som byte hos en glänsande 

 slät, svart »tocandeira» eller stor poneridmyra. I marken 

 byggande termiter finnas naturligtvis blott i de skogar, som 

 aldrig nås av högvattnet. De största ovanjordsbyggnader 

 som där iakttagits äro knappt meterhöga, röda lateritkäglor, 

 uppförda kring telningar eller ungpalmer och tillhörande en 

 större termit med ungefär »normala» soldater. 



En företeelse, varom mycket talats och skrivits och 

 varpå den tropiska naturen lämnar de vackraste exemplen, 

 är efterhärmningen, även kallad mimicry. I Amazonas-sko- 

 garna finnas förbluffande prov därpå, och en uppmärksam 



