H. perspicua L. forvexlet) Art, for sig, kan jeg ikke ret forstaae”). De fleste Raspeplader 
undersøges under en ikke ganske ringe Forstorrelse med paalagte Dækglas, og altsaa efter 
Anvendelse af noget Tryk, derfor sees Tænderne ofte mere fjernede fra hinanden, hvorved 
hiint særegne Forhold endnu bliver vanskeligere at iagttage; ved meget omhyggelig Be- 
stræbelse forat undgaae Tryk har jeg et Par Gange i det Mindste paa enkelte Steder seet 
næsten hele Leddecaviteten udfyldt af den foranliggende Tands Grunddeel. 
Hvis dette Forhold, som jeg sikkerlig troer, her skal constateres, vil det visselig 
ogsaa vise sig som et mere almindeligt; og at det allerede er delte, derom turde maaskee 
ogsaa adskillige ældre Figurer vidne, ligesom jeg ogsaa hos Strombus gibberulus mener at 
have iagttaget noget Lignende ved den indbyrdes Forbindelse af de store Sidetænder, der 
ståde op mod Mediantanden. Disse Tænders nedre Rand synes skarpt ombøiet 'og danner 
saaledes en Fals, hvori den tilsvarende Rand af den foranliggende Tand optages”). 
Den ydre Deel af Grundstykket af Sidetænderne dækkes især paa den åvre Flade 
af et efter Raspepladens Længde continuerligt, kun ved temmelig stærk Forstørrelse tyde- 
ligere synligt Fibrebaand, hvis Traade tildeels syntes at hæfte sig (som Abductorer ? ?) paa 
selve Grundstykket af hine. 
De til hinanden svarende Tænder i de forskjellige Tandrækker ligne, indbyrdes 
sammenlignede, næsten fuldstændig hinanden; kun med Hensyn til den Vinkel, som Side- 
tændernes Krog danner med Grundstykket, viser der sig en ringe Slårrelsedifferents, 
ligesom de forreste Tænder ogsaa ere noget afslidte og have tabt de skarpe Spidser, eller 
i det Mindste vise dem slidte og afrundede; paa den yderste Spidse af Raspepladen synes 
ofte at bemærkes Spor af udfaldne Tænder. 
Detaillerede Udmaalinger af Tændernes Stårrelse og de enkelte Tandpartiers 
Storrelsesforhvld skal jeg ikke her hidsætte; de ere af temmelig liden Nytte, og det at 
anstille dem ikke saa lidet måisommeligt; maaskee turde det dog være rigligt at vedfåie 
eet saadant Maal, Breden af Mediantanden over Enden af begge crura; denne var hos M. 
perspicua 0,18mm (og relativ var Breden den samme hos de to andre undersågte Arter) 
1) Efter Q. & G.'s Tegning (I. c. pl. 66 bis. fig. 8) skulde det ikke synes umuligt, at han virkelig har seet 
noget Lignende, som den ovenfor beskrevne Leddeforbindelse. Naar Gray (fig. of moll. anim. IV. p. 
75) kalder disse Tænder , versatile”, da synes han dertil forledet af en af Figg. hos Q. & G., fig. 8 til 
Venstre; ogsaa jeg har et Par enkelte Gange efter mindre varsom Behandling af Dele af Radula seet 
indtræde en saadan Vending af hele Tanden med Spidsen udefter. 
Hos Lovén synes de puncterede Linier paa Tænderne baade af Coriocella perspicua og Strombus 
floridus ogsaa at antyde, at han har seet, men ikke opfattet hiint Leddeforhold. 
2) Tab. I. fig, 31, 32. Tandbevæbningen hos Str. gibberulus er hidtil ike afbildet; den kommer den hos 
Str. floridus (Lovén I. c. tab. VI) meget nær; de to ydre Sidetænder ere mod Spidsen fladtrykte og 
nedenfra noget skeeformig udhulede, i den opadvendende Rand tillige tandede. 
