12 
ståltende sig til de samme Dyreformer, saadanne der gruppere sig om H. perspicua, L. 
De vare, som vi have seet, for en stor Deel fremkaldte ved Ufuldstændigheden og Feil- 
agtigheden af de første, Cuvierske Undersøgelser over denne Dyregruppe, der gjorde det 
umuligt at bestemme de Former, Cuvier havde havt for sig. — Senere Forfattere (delle 
Chiaje, Gould, Michaud, Audouin 0. Fl.) %) have foråget Antallei af Arter indenfor Gruppen 
men ellers — Lovén ”) fraregnet — Intet bidraget til Kundskab om den, snarest vedligeholdt 
eller atter fremkaldt Forvirringen ved at tildele dens Arter Slægtsnavnet Sigaretus (Lmk.). 
Vi skride nu til Betragtningen af den anden hidtil artsrigere og i sine Arter tid- 
ligere bekjendte Gruppe, den der til Typus har H. haliotoidea, L. Denne hos Linné col- 
leclive Art havde allerede nogle af de ældre Conchyliologer (efter Linné) [Meuschen %), 
Humphreys 1] begyndt at adskille i sine enkelte specifisk-forskjellige Dele — en Bestræ- 
belse, vort Aarhundredes Malacologer neppe have begyndt at fålge”%) —; det var fremdeles 
den samme Art, der havde tjent til Typus for de ældre Forfatteres Slægtsformer Stomalia 
og Catinus (lactis), og del var i Virkeligheden netop dertil at Adansons Sigaret var at hen- 
fore, og saaledes var det da ogsaa Lamarcks Sigaretus. Lamarck havde, som ovenfor 
omtalt, til Beskrivelsen af Conchylien tilfåiet Cuviers Angivelser om Sigaret-Dyret, og det 
er følgelig kun nalurligt, at Blainville 7?) i en herhid hårende Gastræopod, der i Brillisk 
Museum kom ham i Hænde, ikke kunde gjenkjende den Lamarckske Slægt, men for samme 
opstillede en ny, Cryptostoma; denne blev da allerede af ham saa tilstrækkelig characteri- 
seret, at dens Lighed med Dyret af Natica (Lamk.), saaledes som det senere blev bekjendt, 
er umiskjendelig. Dog var den af Blainville givne Slægtscharacteer endnu ikke tilstræk- 
kelig, navnlig var Angivelsen af Skallen som indre [burde nok have hedt ,,deelviis skjult”, 
ef. %)7 vel skikket til at foranledige Misforstaaelse, og med det nye Navn var saaledes 
endnu kun Slægtsnavnenes Mængde foråget, deres gjensidige Forhold ikke klaret. Ikke 
længe efter gjorde Eudés Delonchamp 7%) i en Note over nogle Hav-Mollusker, der vare 
%) cf. Artslisten i denne Afhandlings 3die Afsnit. 
1) Index moll. litora Scandin. occid. habitantium. 1846. p. 15. Ofvers. Vetensk. Ac. Handl. 1847. p. 192, 
”x) Til den af Recluz i Chenu illustrat. conchyliolog. leverede Monographi af Cryptostoma-Slægten har jeg 
ikke kunnet skaffe mig Adgang. 
42) (,,Encycl. Edin. Suppl. 1818.£?) 
Dict. sc. natur.” 1818. T. XII. p. 121. 
1824.… T. XXXIIp. 259: 
Manuel de malacologie. 1825. p. 467. 
[Cryptostomus, Rang. abrægé. 1829. p. 237.] 
Dejean's Elaterin-Slægt af samme Navn er yngre, maatte sauledes forandre Benævnelse. 
15) Bulletin de se. X. (1827.) p 298. 
