I. 
Ilistorisk indledende Oversigt. 
Et critisk Forsøg. 
Det er en ældgammel, ligesaa vel begrundet, som vel bekjendt Paastand, at Videnskabens 
Sandheder paa deres lange Vei til Almeenerkjendelse kun langsomt skride frem, ofte føres 
paa Afveie, endnu oftere maae bestaae mangen haard Kamp, får de fuldstændig dukke op 
af det almindelige Vildfarelsernes Hav, hvorigjennem deres Løb maatte gaae. 
Betragtningen af nærværende Gruppes videnskabelige Historic bekræfter kun i 
fuldeste Maade denne Sætning. Neppe turde der maaskee mellem Blåddyrrækkens paa 
Former og Arter saa talrige naturlige Grupper findes nogen, der bedre end denne saa 
indskrænkede og artsfattige Familie bærer Vidnesbyrd om, hvorledes falske Sætninger ved 
bestandig Gjentagelse uden selvstændige Undersøgelser efterhaanden forstene til Axiomer, 
saa faste, at det holder vanskeligt at faae dem sånderslagne, og hvis Gjenfærd selv der- 
efter længe sees spågende omkring hos Forfaltere, der endnu ikke have hævet sig ud 
over et Slandpunkt, som Videnskaben maa kalde forældet. Forfålgelsen af den historiske 
Gang i Bearbeidelsen af nærværende Gruppes Naturhistorie afgiver kun et sørgeligt Exempel 
— og Malacologien har desværre mange af den Art, som endnu staae urérte — paa den 
Mangel af videnskabelig Alvor' og Grundighed, med hvilken den stårste Deel af de saa- 
kaldte Malacologer er optraadt. 
Mellem en Gruppe af Skaldyr, characteriserede ved et lille Spir, stor sidste Omgang og 
meget vid Mundaabning, samt tidligere almindelig benævnede Séårer (Aures marinae), figurere 
nogle ved Mangel af Huller i sidste Omgang særlig udmærkede, med hvilke allerede Buonanni ") 
1) Filippi Buonanni, observationes circa viventia, quae in rebus non viventibus reperiuntur; cum micro- 
graphia curiosa; his accesserunt aliquot animalium testaceorum icones non antea in lucem editae. 1691. 
p- 219. f. 14. En herhenhårende Form findes derimod ikke i samme Forfatters Ricreazione dell” occhio 
e delle mette nell' osservazione delle chiocciole, 1681, ligesaalidt som i den 2den, latinske Udgave af 
dette Arbeide (Rom 1684). — Museum Kircheriarum 1709, hvori hine to Arbeider ere samlede, har 
den ældre fig. t, XLVIII f. 404 (p. 118); Linné citerer denne til sin Helix haliotoidea, medens Cuvier 
derimod tillader sig (Mém. p. 4) at ansee samme for Helix heritoidea, L. Buonannis fig. fremstiller 
iåvrigt Sig. cymba, Mke (1830) [= S. Grayi, Dh. lin, = S. maximus, Ph, =$. concavus, Sow (nec 
Lmk. cf. Gray, Spicil. zool. p. 4)]. 
lg 
