53 
Gjællehulens nedre Væg dannes af det ovenfor ved Marsenien beskrevne Dia- 
phragma; det viste her en ganske lignende Bygning, idet det bestod af Lag af transver- 
selle og oblique Muskeltraade. Det seer næsten ud som om Diaphragmet bagtil spaltede 
sig i 2 Blade, et som steg ned og beklædte en Deel af Leverens Forflade samt gjennem- 
boredes af Spiseroret, og et, som opad beklædte Bunden (d. e. den bageste Væg) af 
Gjællehulen. 
” j Fordéielsesredskaber. 
Efter Borttagelse af Mellemgulvet sees Mundparliet blottet, bagved dette Spiseråret, 
omfattet af Nerveringen. Hos O. grånlandica var Krængemunden fremstrakt, hos O. carnea 
tilbagetrukken; hos hiin saaes altsaa den egentlige Mundhule beliggende indeni, hos denne 
bagved Krængemunden. Den ydre Mundaabning, hvorigjennem dette Organ træder frem, 
har samme Form, som hos Marsenia; selve Råret er i, det Hele noget førere end hos denne 
Slægt og noget opsvulmet mod Spidsen. I Omfanget af sammes Forbindelse med Hovedets 
Hud sees fra alle Sider stærke Mm. retractores heftede til det, især tydelige hos O. carnea, 
'et Par fortil og flere Par paa Siderne. Som sædvanlig var Krængemunden sammensat af 
udvendige Lag af Længde-, indvendige af Tvær-Muskler; påa sammes Spidse saaes den 
'egenllige (indre) Mundaabning som en lille oval Længdespalte, hvis Læber hos O. carnea 
vare mere, hos 0. gronlandica mindre tydeligt furede. Ovenfor Læberne sees til hver Side 
en fremstaaende, haard Kant, som hos O. grånlandica var sortebruun, hojere, tykkere, samt 
mere sprød (næsten som hos mange Aplysier), — hos O. carnea mere guulaglig, lavere 
og mindre lyk; det er den nedre Rand af den samme Hornbeklædning, som vi kjende fra 
Marsenia, udviklet med lignende Farve og af en lignende matrix.  Hornbeklædningen ") 
bestaaer af 2 båiede, dog hverken oven- eller nedenlil sammenstådende Hornplader, hvis 
Brede (c. 3") er stårre end deres Længde (det Omvendte er Tilfældet hos Marsenia); 
de ere lyst ravgule, kun langs deres Bagrand og tildeels langs Siderandene farvelåse; ud- 
imod disse låbe de bestandig tyndere til, især oventil, nedad ere de tykkere og der lidt 
udad ombåiede. De bestaae af en bageste tyndere og forreste tykkere og frit fremstaaende 
Halvdeel, hvilke med hinanden paa den ydre Side danne en Fals, hvori den forreste Rand 
af matrix optages. Under Mikroscopet afgive de [endog ved svag Forstårrelse (24 Gange)] 
ei særdeles smukt Skue; de sees nemlig her sammensatte af tætstaaende, parallellåbende, 
skraat ovenfra og forfra nedad og bagtil låbende, lidt slangebugtede, smalle Baand, som 
aller ere meget fiint og tæt tværstribedeg kun mod selve den åvre Rand sees (ved svagere 
1) Tab. III. fig, 29 A, B. — Den givne Beskrivelse er tagen fra Hornbeklædningen af O.carnea; den af den 
anden Art gik ved et Uheld tabt. 
