Mellemtanden") er en tynd Plade, noget sammenbåiet fra Side til anden saaledes, 
at den overste Flade fra Midten falder skraat ud til begge Sider.  Tandens Omrids er 
næsten fiiirsidig; den forreste Rand convex, den bageste i Midten lidt excaveret, Side- 
randene temmelig stærkt udrandede; Tandspidsen er svagt lilbagebdiet eller næsten opret 
og har en stor median Od og flere (3—4) Randtænder til hver Side af samme. 
Den store, op til Mediantanden stédende Sidetand”), er i det Væsentlige bygget 
som hos Marsenia og Onchidiopsis og af noget lignende Form, dog mere langstrakt. Den 
dannes af en Plade, hvis vre Deel udbreder sig i en tresidig, flad, indad mod Tunge- 
membranens Midte rettet, næsten under en ret Vinkel båiet Hage eller Spidse; men som 
forneden er efter Længden sammenbåiet i en udad (d. e. mod Randlisten) aaben Halv- 
canal, som ved sin indsnevrede Grund halvskedeformigt omfattes af den bagved liggende 
Tands Halvcanal. Foroven og ned langs den ydre Rand af de to ved Sammenboiningen 
dannede Blade er Tandpladen aldeles gjennemskinnende og næsten farvelds; forneden er 
Tanden derimod mindre gjennemsigtig og guulagtig farvet; hiint lyse Parti knækker let 
af fra den &vrige Grad af Tanden (F. 15%"). Betragtes en saadan Tand under Mikrosco- 
pet i sin sædvanlige Stilling (in situ), da seer man Spidsen i skraa Retning, tildeels under 
Forkortning, men af det åvrige kun den ydre Overflade af den ene Sidehalvdeel. Pladens 
nedre Deel viser sig da af en næsten aflang-fiirsidig Figur, omtrent dobbelt saa lang som 
bred; Profillinien indad (o: mod Tungemembranens Midtlinie) har omtrent ved Midten en 
lille Udbugtning, Sideranden ligeoverfor (ao: den udadvendende) en tilsvarende Udranding ; 
Pladens nedre og ydre Hjørne er lidt fremtrukken, men but, det indre skjules aldeles af 
den bagved liggende Tand. Spidsen er skjævt-tresidig, dens Grundlinie viser sig let ud- 
randet, fortil låber den ud i en forlænget Od, indenfor hvilken paa den ene Side sees 
een, påa den anden tvende smaa Randtænder. 
Under den mikroscopiske Manipulation brækkes Tænderne let; undertiden låsnes 
en enkelt dog heel, alligevel kan man ofte længe arbeide forgjæves paa at bringe den i 
saadanne Stillinger, at dens forskjellige Sider kunne iagttages. Naar man faaer Tanden 
saaledes placeret, at den in situ indadstaaende Flade vender opad mod Iagttageren, viser 
den et næsten spatleldannet Omrids (s. 152Y); dens Grund er sammentrukken til et lille, 
stilklignende Parti, der omtrent oplager % af hele Tandpladens Hoide, er omtrent ligesaa 
bredt som langt, næsten fiirsidigt med skraat afskaaren, svagt indbugtet Grundlinie; opad 
udvidet, gaaer Slilkpartiet efterhaanden over i et næsten quadratisk Midtparti med afrundede 
Hjørner. Deltes åverste og forreste Rand båier sig om og danner den nu fremliggende 
2 Dab OVE REE 14 MOR aan ars arte 
2) — Fig. 15 5. 
