91 
Skjøndt jeg, maaskee mere end nogen Anden, kunde være villig til at indromme, 
al Intet med den mindste Sikkerhed lader sig udlede af de Data, der forligge Videnskaben 
til Losningen af de kritiske Spørgsmaal, der knytte sig til denne Art, har jeg dog 
ikke troet at burde undlade at forsåge at ordne den saa vanskelige og labyrinthiske Sy- 
nonymi og har saaledes fra denne Art fjernet flere andre Former, der som Synonymer 
vare bragte ind under samme. Den Tid vil formodentlig ikke være fjern, da Midlerne 
ikke mere ere forhaanden til efter Originalstykker at faae disse under Omtale komne Arter 
bestemte, og samme maalte da dele Skjæbne med de ikke faa, som Videnskaben dog til- 
sidst nodes til at udstryge som ubestemmelige; skulde disse Bemærkninger derfor være 
saa heldige endog blot at vække Tilretteviisning fra dem, hvem Midler til Spørgsmaalets 
Løsning maaskee staae til Raadighed, da skal Forfatteren ikke ansee den Tid for spildt, 
som de anstillede Sammenligninger og Sammenstillingsforsog have optaget, og heller ikke 
fortryde disse i og for sig lidet interessante Undersøgelser. Men i alle Tilfælde vil 
det Foreliggende staae som et advarende Exempel endnu — om flere iåvrigt behåvedes — 
paa de Følger, som ufuldstændige Undersågelser afstedkomme, og de Gjenvordigheder, de 
volde kommende Iagttagere. 
Denne Art blev forst, men uden Angivelse af ,,Habilal” opstillet i 10de Udgave af 
Syst. Nat., optoges dernæst med noget mere udfårt Beskrivelse i Mus. Lud. Ulr., hvorfra 
9 
den næsten uforandret, dog med tilfiet Angivelse af ,M. mediterr.” som Hjemstavn, gik 
over i 12te Udgave af Syst. Nat. Beskrivelsens Udtryk hos Linné ere idetmindste saa ty- 
delige, at den vistnok med Bestemthed kan synes at være forskjellig fra de ovenfor be- 
skrevne Arler, saa at senere Forfatteres (Forbes, Lovén) Identification af denne med en 
af de nordiske, Montaguske Arter maa ansecs for uberettiget. Hvilken af de middelhavske 
Arter Linné har havt for sig i denne, lader sig vanskelig med Sikkerhed afgjore; de ere 
alle ,in apicem usque perspicuæ”; Linné angiver ikke Vindingernes Antal, man kan kun 
see, at der have været flere, og den ene delle Chiaje'ske Art (Sig. Adansonii, d'Ch.) kan 
saaledes ikke høre herhid, ligesom den folgende mere flade Form heller ikke kan antages 
at have foreligget Linné (,convexa.” L.). Uagtet baade Fig. og Text hos Philippi angive 
et ,Spira aculiuscula”, har jeg dog meent at kunne drage hans Sig. (Corioc.) perspicua 
ind under denne. — Sig. Audouini, Cantr. kunde muligviis ogsaa falde sammen med nær- 
værende Art; Sig. flavus og Morelli, d'Ch. ere derimod sikkerligt forskjellige. 
Dersom det er den Philippiske Art, da er den meget lidet constant i sin Farveteg- 
ning. Philippi vil have seet den cinnoberråd, besprængi med smaa graa Pletter og med 
en større violet Plet paa hver Side, ligesom han ogsaa har truffet den mere eller mindre 
hoit-orangefarvet med hvide Plelter, eller musegraa med mårkegraa Pletter, eller graaguul, 
eller endelig aldeles guul. 
12= 
