: Fm 
»Conchiglie fragile, sottile ampliata piana anteriormente ce rivolta verso la testa dell? mol- 
lusco, posteriormente offrendo Pabozzo di spira ad una sola girata, e donde vanno 
a finire le fibre ellitiche e paralelli. La suddetta conchiglia trovasi nella duplica- 
tura del pallio dell” animale.” ØCh. 
Denne d'Chiajeske Art, udmærket ved en flad Skal med een eneste Vinding i det 
langt bagtil liggende Spir, er ikke mindre tvivlsom end de nærmest foregaaende. Efter 
Sammenligning af de d”Chiajeske og Cuvierske Figurer skulde det næsten synes at være 
denne Art, af hvilken Cuvier i sine Mémoires har givet en Anatomi; d'Ch. angiver selv 
denne Art som anatomeret af Cuvier; hvis, som anført, andre Grunde ivrigt ikke havde 
foreligget, skulde jeg neppe ellers have lagt nogen Vægt paa dette d'Chiaje's Citat, der 
muligt kunde være af samme Vægt som såa mange af hans andre, tilmed da Undersøågeren 
samtidigt kan finde denne Form stemmende med sin Helix littorina (som synes at være en 
lille Paludinaform) endogsaa i Mundens Beskaffenhed. 
Dyret af denne Art er hvidt med svagt rådligt Skjær. d”Chiaje havde sine Exem- 
plarer fra Castello dell uovo. 
13. MM. Morelti (SJ Ch.), Bgh: Tab. V. f. 14. 
— Sigar. Morelli. d”Ch. Mem. V. t. 62. f. 1—4. 
Efter Afbildningen (Text mangler) er Kappen glat uden Vorter, eensfarvet af en 
Farve, staaende mellem Blodrådt og Kastaniebruunt; Undersiden af Dyret er i det Hele 
noget blegere, Midten af Foden guulagtig. Foden er næsten jævnbred overalt, kun heelt 
bagtil spidst-tillåbende; Skallens Omrids tegner sig gjennem Kappen meget tydelig udvendigt. 
Muligviis er ogsaa denne Art kun en var. af M. perspicua (L.), saaledes som 
Scacchi og efter ham Philippi antage; da d'Ch. ikke har nogen Art med det Linnéiske 
Navn, er det næsten rimeligt, at en af hans Arter maa falde sammen med den hyppigst 
forekommende Form, M. perspicua. 
44. 1. flava (TCh.), Byh. 
== big. MavusssdChNEGne dl) SE REMO: 
Afbildningen (hvorved denne mærkeligt udprægede Art allene er bekjendt) viser 
den gron orangeokker med mårkere Farve paa Kappen samt 2 Rader Pletter og Prikker 
af mere intens Farve og tillige mørkere i Bunden.  Gjællehalvcanalen er meget stor og 
Penis stærkt udviklet. Skallen er ikke aftegnet, og da Ste Bind af dCh's Mem., som skulde 
oplyse de sidste Plader, ikke er udkommet, mangler en authentisk Beskrivelse af Arten 
Den kan vel ligesom den foregaaende antages stammende fra Bugten ved Neapel, 
