| 
13 
nordlig til Færøerne og sydlig til Helgoland, de brittiske Øer og 
Middelhavet. 
10. Ophiacantha spinulosa Mill. & Trosch. 
Syst. d. Asterid. pag. 107. 
Sars Reise i Lofoten og Finmarken, Nyt Magazin for Naturv. 
1850 pag. 159. 
Luitken Additamenta ad historiam Ophiuridarum, 1 Afd. pag. 
65 Tab. 2 fig. 14. 
En for det arctiske Havbælte særdeles characteristisk Form, 
som er almindelig ved hele Finmarken (Barrett og M'Andrew 
fandt den alene ved Kysten af Nordland) og Lofoten paa 20—50 
F. D., især mellem Nulliporer, om hvis Grene den slynger sine 
Arme i talrige Bugter, saa at den kun med Vanskelighed drages 
frem ubeskadiget, ogsaa mellem Alger (Ptilota plumosa) og ÅAsci- 
dier paa stenig Grund. Nordlig er den udbredt til Spitsbergen 
(hvorfra jeg har Exemplarer, som ere mig meddeelte af Lovén 
som Miillers og Troschels QOphiocoma arctica, hvilket Navn altsaa 
maa forsvinde af Systemet), Grønland og Nordamericas Østkyst, 
hvorfra jeg ligeledes besidder Exemplarer ved Lutken og Stimpson. 
Den var hidtil ikke kjendt sydligere end ved Lofoten; men 
i afvigte Sommer fandt jeg den ved Christiansund paa 50—60 
F. D. i et eneste lidet Exemplar, hvis Skive har 3" Trværmaal, 
samt for nogle Aar siden et Exemplar af samme Størrelse ved 
Herløvær, 3 Mile nordenfor Bergen, mellem Grenene af en Ocu- 
lina prolifera paa 190 F. D. Paa denne Sydgrændse for dens 
Udbredelse gaaer den saaledes langt dybere ned end i Lofoten 
og Finmarken og synes derhos at aftage betydeligt i Størrelse. 
11. Ophiocoma nigra (Asterias) 0. F. Mill. 
Zool. dan. 3 Fasc. pag. 20 Tab. 98. 
Syst. der Asterid. pag. 100 Tab. 8 f. 1. 
- Almindelig ved vor Syd- og Vestkyst paa 2—80 F. D., dyn- 
det Bund. Endnu ved Molde og Christiansund fandt jeg den i 
- Mængde, i Dynd og tomme Skjæl i Laminariabæltet, og af den 
