35 
ved de skandinav. Naturforskeres Møde i Christiania 1956 pag. 209. 
Denne yderst mærkværdige Asteride, som ved dens Armes 
skarpe Afsats fra Skiven nærmer sig noget til Ophiuriderne, er 
hidtil kun iagttaget i Hardangerfjorden paa 100—200 F. D. 
32. Archaster Parelii (Astropecten) Dib. & Kor. 
Asterias aurantiaca var. Parelius Acta Nidros. 4 B. pag. 425 
Tab. 14 fig. 3, 4. | 
Astropecten Parelii D. & K., Skand. Echin. pag. 247 Tab. 7 
fig. 14—16. 
En sparsomt ved vor Vest- og Sydkyst indtil Christianiafjor- 
den paa 40—150 F. D., blød Leerbund, forekommende Form, 
som ikke er funden udenfor Norge. Dens nordligste bekjendte 
Grændse var Trondhjemsfjorden, indtil jeg i Aaret 1849 fandt den 
ved Øxfjord i Finmarken og i 1857 i et Par yngre Exemplarer 
ved Tromsø og Slaatholmen (Lofoten). 
- De største af mig ved Manger nær ved Bergen fundne Exem- 
plarer have et Tværmaal af 4”, hvoraf Skiven 11" og Armene . 
13” lange, altsaa Skivens til Armenes Radius som 1:23. Gatbo- 
ret centralt. Madreporpladen med mæandriske Furer, rager ikke 
op over Paxillerne, beliggende midt imellem Gatboret og den 
indre Rand af de dorsale Randplader, altsaa nærmere Centrum 
end Randen af Skiven. Der findes 29 Randplader paa hver Side 
af Armene foruden den uparrede Endeplade. De dorsale Rand- 
plader ere 3—4 Gange (D. & K. angive kun 2) bredere end lange, 
og paa Midten af Armene ; bredere end Paxillarfeltet. Til Be- 
skrivelsen af dette sidste hos Duben og Koren tilføies, at Paxil- 
lerne, hvis afkuttede Top er sexkantet og besat med runde tem- 
melig flade Korn, saa at de faae Udseende af sexkantede Plader, 
ganske ligne samme af Astrogonium granulare (kun at Kornene 
her ere talrigere) og ligesom hos denne ere ordnede i Rader, 
der udstraale fra Ryggens Centrum af, saaledes at en bred Stribe, 
bestaaende af 6—7 regelmæssige Rader, strækker sig fra Centrum 
ud over hver Arm, hvor de ydre til begge Sider efterhaanden 
ophøre, idet de indskrænkes fra 6 indtil 2, saa at kun en eneste 
33 
