104 
ikke synderlig tykke Hud. Disse Skjæl ere temmelig store, ikke 
meget tykke, gjennemsigtig-hvide og glindsende, af kredsrund eller 
oval Form, oftest med noget uregelmæssig bugtet Rand, og gjen- 
nemboerede med runde i regelmæssige Rader eller i Qvincunx 
staaende Huller, alle af omtrent lige Størrelse (med Undtagelse 
af de nær ved Randen, som ere mindre), ligesaa store eller of- 
test større end deres Mellemrum. Fra Overfladen af hvert Skjæl 
nær ved dets frie Rand hæver sig lodret en conisk-forlænget til- 
spidset Pig (Fig. 18, bb, Fig. 19) af Længde omtrent som Skjæl- 
lets halve Diameter.  Betragtede under Mikroskopet vise disse 
Pigge (Fig. 19) et regelmæssigt Nætværk af Kalkbjælker, adskilte 
ved Længdefurer, som ere gjennembrudte af ovale Huller (ibid. 
aa) i lige Afstand fra hverandre; paa Bjælkerne findes smaa 
coniske, ligeledes i regelmæssig Afstand fra hverandre staaende 
Spidser (ibid. bb). 
I Alt dette har vort Dyr en paafaldende Lighed med Eupyr- 
gus, saa at man uden en dybere gaaende Undersøgelse let med 
Litken kunde antage det for en til denne Slægt henhørende Art; 
men nu komme Forskjellighederne, hvilke ere saa store og væ- 
sentlige, at de maae fjerre det langt bort derfra: 
Først, Tilstedeværelsen af Sugefødder (Fig. 14, 20, ee, Tab. 
11 fig. 1, bb). Disse ere temmelig vanskelige at bemærke, da 
de ere meget spæde og let confunderes med Piggene,som de ere 
lige i Tykkelse, skjøndt de i udstrakt Tilstand ere dobbelt saa 
lange. Ved nøiere Opmærksomhed kunne de dog adskilles ved 
deres opakhvide eller graalige Farve og bløde Beskaffenhed fra 
Piggene, som ere gjennemskinnende sneehvide og haarde. $Su- 
gefødderne ere, ligesom hos Slægten Cucumaria, fordeelte i 5 
fra Munden til Gatboret sig strækkende Ambulacrer; i hver af 
disse ere de ordnede i en dobbelt alternerende Række, som dog 
ofte er noget uregelmæssig. Imidlertid indtræder her en Synder- 
lighed, hvorved vort Dyr igjen afviger fra Slægten Cucumaria. 
Medens nemlig hos denne alle 5 Ambulacrer i Almindelighed ere 
vel og ligelig udviklede, ere hos Echinocucumis kun de 3 ved 
Siden af hverandre beliggende Ambulacrer fuldt udviklede, hvor- 
