106 
stærk Muskel (ibid. bb), som strækker sig frit ind i Kroppens 
Hule i skraa Retning fortil og indad og fæster sig til den bageste 
Ende af Svælgringen, som ved dens Virksomhed trækkes tilbage, 
hvorfor disse 5 Muskler benævnes Svælgringens Retractorer. 
Da Dyrets Farve er hvid og Huden med dens Kalkskjæl no- 
get gjennemsigtig, sees allerede udvendig Tarmcanalen skinne 
svagt igjennem de ydre Bedækninger. Den er hos vort Dyr tem- 
melig smal, overalt af omtrent lige Vide, og ualmindelig lang 
(Fig. 5, d—e), mindst 38 Gange Kroppens Længde. Den danner 
5—6 uregelmæssige Vendinger eller Bugter. 
Generationsorganerne (Fig. 5, c, fig. 15—17) danne en Dusk 
af henved 20 Rør, som er fæstet i et Interradialrum noget foran 
Krophulens Midte til den fortil løbende Udføringsgang. Disse 
Rør ere temmelig lange, ceylindriske, meget smalere ved deres 
Basis, hvor de alle sidde tæt sammen paa Udføringsgangen (Fig. 
17,a), og kun lidet deelte, idet de kun ere een Gang tvedeelte 
eller besatte med 1 eller 2 Smaagrene. 
Forgjæves speidede jeg efter det saakaldte Lungetræ, som ellers 
ved sin Størrelse og Form altid falder i Øinene hos de fleste Holothu- 
rider, naar de aabnes. Her findes kun et meget ufuldkomment saa- 
dant eller kun Rudimenter af et Lungetræi Formafto ved Basis for- 
bundne og fra Kloaken udspringende cylindriske Rør (Fig. 6, ff, fig. 
, af hvilke det ene ved hist og her fra det udgaaende Baand er 
fæstet til Tarmen, det andet ligeledes ved Baand fæstet til Hudens 
Ringmuskler i et Interradialrum. Begge Rør ere ganske simple, 
kun besatte med en eneste meget kort eylindrisk eller teenfor- 
mig Gren paa den ene Side omtrent ved deres halve Længde, og 
denne Gren fattedes endog undertiden paa det ene Rør. De 
strække sig fortil omtrent til den halve Længde af Kroppens Hule 
og ende blindt, tilrundede eller lidt udvidede. De ere indvendig 
hule; deres Hud, som er gjennemsigtig og ikke synderlig tyk, 
men stærk, indeholder overalt talrige mørke, runde eller ovale, 
temmelig store Pigmentkorn (Fig. 8), blandt hvilke ogsaa lignende 
mindre. 
Svælgringen (Fig. 9—14, a—b) er spæd og lav, omtrent som 
