14 ENTOMOLOCISK IIDSKRIFT igo6. 



är ganska \ id och tylld till större delen med larvens bruna 

 exkrementer. Den angripna frukten uppnår härigenom icke 

 sin fulla storlek och affaller vanligen i förtid, samt blir mer 

 eller mindre oduolio- till afsalu. 



Då larven är full växt, lämnar han frukten, h vilket van- 

 ligen sker kort efter sedan denna fallit till marken, samt kry- 

 per till stammen och gömmer sig där under lösa barkflisor 

 eller uppsöker andra skyddade ställen, för att där spinna om 

 kring sig en tät hylsa, hvari han tillbringar \'intern. Först 

 långt fram på våren förvandlas han till puppa, som snart 

 {i början af juni) lämnar fjäril. 



Att så fort som möjligt upplocka den maskätna och ned- 

 fallna frukten, samt använda denna på sådant sätt, att lar- 

 verna dödas, måste därför betraktas såsom ett ganska lämp- 

 ligt utrotningsmedel. Om träden mot aftonen lindrigt skakas, 

 nedfaller den skadade frukten, som eljest komme att falla 

 under följande natt, och bör då genast upplockas. Detta 

 förfaringssätt blir dock oftast ej tillräckligt, utan måste man 

 tillika anbringa lim- eller fånggördlar, ringar af träull, blånor 

 e. d. på trädstammarna, hvari larverna stanna för att öfver- 

 \intra och lätt kunna dödas. Man ser ofta före^rifvas, att 

 dessa fångstapparater skola uppbrännas vid vinterns annal- 

 kande, för att på så sätt döda de i dem befintliga larverna, 

 men härigenom skulle kanske mången nyttig insekt gå för- 

 lorad, och medlet kanske mer skada än gagna. Emedan 

 dessa nyttiga insekter lämna vinterkvarteret flera dagar innan 

 äpplevecklarna utkläckas, bör gördlarnas förstörande upp- 

 skjutas till sista dagarna i maj eller de första i juni, ifall de 

 förvarats i kallrum, hvilket alltid bör vara fallet. De böra 

 på våren läggas på en sådan plats, att de först uppvaknande 

 insekterna kunna komma ut i det fria. Det är ej nödvändigt 

 att bränna upp gördlarna, ty djuren kunna dödas genom 

 deras ned.sänkning i hett vatten. 



Att bespruta träden med kejsargrönt, kalk och vatten 

 ('/2 gl"- grönt, 1,5 gr. pulveriserad kalk pr liter vatten) har 

 länge med fördel användts mot äpplemask. Första besprut- 

 nineen företages då strax efter blombladens aftällande. Giftet 

 fäster sig där\id på de späda fruktämnena och dödar lar- 

 verna, då de vilja äta sig in i dem. Karten växer fort och 

 ju större han blir, desto längre från h varandra komma gift- 



