lampa: berättelse till LANDTBRUKSSTVRELSEN 1905. 2 1 



I södra delen af Stockholms län har härjningen hållit i 

 sig" och varit lika svär som föregående år (C. J. Björklund). 



Pä öarna i Mälaren har den aftagit till och med vid Tjn- 

 iiclsö. De större träden, som där limmades förliden höst, 

 hafva varit nästan oskadade, men dvärgträden kalätits, eme- 

 dan de saknat alla skvddsmedel. 



En meddelare frän orten skrifver: »Länsträdgårdsmästa- 

 ren, som rest omkring här pä åtskilliga ställen, utdömer lim- 

 kransning och besprutning. Den förra påstår han är omöjlig 

 att sköta så, att den blir verksam, och den senare är skadlig 

 för många andra än larverna. Däremot har han kraftigt och 

 lifligt förordat bestrykning af trädens stammar med kalkfärg. 

 Nu får man därför här och där se dessa, ofta blott till en 

 meters höjd från marken, stå hvitmålade som spöken. Ge- 

 nom denna bestrykning afser man ju att rensa fruktträdstam- 

 marna från mossa och lafvar, men det är alldeles säkert, att 

 man äfven tror sig därmed hafva spelat »masken» ett stort 

 spratt. Och så lugnar man sig själf med, att ändå hafva 

 gjort något, och, kanske när allt kommer omkring, det bästa. 

 Om man nu frånser den stora dumheten, att tro sig hafva 

 gjort träden någon nämnvärd nytta genom att bestryka en 

 eller ett par meter af den gröfsta stammen med kalkvatten, 

 så torde det väl vara tämligen tydligt, att man ej kan göra 

 insekterna någon skada, då de ha lagt sina -à.^^ i grenarnas 

 spetsar. Afser man att rensa träden från ofvannämnda växt- 

 parasiter, torde de tjocka stammarna lida minst af sådana 

 och därigenom knappast behöfva någon kalkning. Mossan 

 kan lätt skrapas eller sopas bort med en styf borste eller 

 kvast en regnvädersdag. Man slutar med kalkstrykningen, 

 synes det mig, just där den skulle börja, ty det torde väl 

 vara riktigare att rengöra de yngre grenarna med sin tun- 

 nare bark, än den liflösa, skrofliga barken pä den tjocka 

 stammen. För öfrigt torde hela kalkningshistorien inskränka 

 sig till en tillfällig uppsnyggning, då det är tämligen säkert, 

 att »mossan» snart nog kommer igen. Orsaken till moss- 

 bildningen får nog sökas i den dåligt dränerade marken eller 

 bristande gödsling. Ett svältande träd med rötterna i botten- 

 syra hjälpes nog ej med ett dylikt hvitmenande. Bättre vore 

 nog att strö kalken på marken under trädet. Man kan ej 

 undgå att bli förvånad öfver en del trädgårdsmästares påhitt. 



