lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen 1905. 31 



lig- sådan. Sedan man kommit under fund med, att för myc- 

 ket af löslig arsenik kunde medföra skada, föreskrefs år 1900, 

 att det gröna ej finge innehålla mer än 3,5 procent däraf, 

 och att tillverkarne skulle uppvisa intyg därom från kemist. 

 Man brukar profva varan dels genom granskning med mikro- 

 skop och dels medelst ammoniak. I förra fallet utbredes 

 det gröna färgstoftet tunnt på en glasskifva, som sedan läg- 

 ges under förstoringsglas. Ju fler vackert gröna och rundade 

 korn då iakttagas, desto bättre är varan ; men omgifvas dessa 

 af en myckenhet mindre korn, af blekare färg och ej rundad 

 form, så äro dessa antingen i vatten lösliga arsenikkorn eller 

 bestå de af andra ämnen, odugliga för ändamålet. Ju star- 

 kare den glansiga gröna färgen framträder, desto större hopp 

 kan man hafva, att varan är god. 



Det andra profvet sker i ammoniak, som slås i ett vin- 

 glas, hvarefter tillsättes ett gram kejsargrönt. Vätskan blir 

 vid omskakning blå. De främmande ämnena lösas ej af am- 

 moniaken, utan samlas på glasets botten i en mörk massa. 



Några säkra resultat vinnas visserligen ej genom dessa 

 prof, men författaren gör med anledning af dem följande 

 sammanfattning : Köp ej grönt, som har en blekgrön färg, 

 som ej helt och hållet löses af ammoniak eller som under 

 mikroskopet visar många små, hvita partiklar bland de större 

 rundade och vackert gröna kornen. 



Uppmaningar att iakttaga vissa försiktighetsmått vid be- 

 sprutningen hafva mångfaldiga gånger utgått från Anstalten, 

 och åtfölja sädana äfven den bruksanvisning, som vid ut- 

 lämnandet af bemyndigande att använda kejsargrönt mot in- 

 sekter enligt lag är påbjuden. Dessa försiktighetsmått må 

 äfven här upprepas och bestå uti: Att ej bespruta träden 

 midt pä dagen under solsken, ej heller under blomningen, 

 samt ej längre åt gången, än tills enstaka droppar af vätskan 

 börja falla från bladen. Att ej låta sprutningarna följa tätt 

 efter hvarandra på samma träd, så vida ej regn afsköljt giftet, 

 att omröra vätskan i sprutan flitigt, helst ständigt under ar- 

 betet, sä att giftet ej må sjunka till botten och göra vätskan 

 för svag i början och för stark mot slutet, och att i vanliga 

 fall ej taga mer än Vl> gram grönt till hvarje liter vatten och 

 tillsätta minst lika mycket pulveriserad, helst nysläckt kalk, 

 samt att slutligen se till, att man använder det renaste och 



