LAMPA : kONNBARSMALEN. 5 



säkerhet kunde afgöra hur de tillkommit. Först mot hösten 

 blef gåtan löst, ty då visade sig i bären stora hål, som stodo 

 i förbindelse med de stenhårda kärnornas inre och helt visst 

 voro gjorda af kärnviflar [AntJionomus druparum L.). I hag- 

 tornsbär, som voro talrika, kunde heller inga larver upptäckas, 

 och några slånbär funnos knappast förliden höst i Anstaltens 

 närhet. 



I rönnbären träftas sällan mer än en mallarv, ty vore de 

 flera, torde födan komma att tryta. Dess gångar gå härs 

 och tvärs, men stå nästan alltid i förbindelse med kärnorna, 

 emedan dessa innehålla ett af larven omtyckt födoämne. Ut- 

 gångshålen äro större än ingångarna, som ibland blifva så 

 små, att man knappast kan upptäcka dem. Det mesta af 

 gångarna är uppfylldt med larvernas exkrementer. 



I ett äpple vistas ofta rätt många larver på en gång, 

 hvilka där hafva rikligt med föda. Fruktköttet kan då vara 

 alldeles uppfylldt af större och mindre gångar, som efter hand 

 antaga en brun färg och då äro lätt synliga. Afven här äro 

 kärnorna ofta tomma och försedda med ett utgångshål, men 

 ibland tränger larven ej så långt in i äpplet, utan håller sig 

 i närheten af skalet. Vid ingången bildas vanligen en brun 

 fläck, med flera små hål och hvitaktiga prickar efter saft, 

 som utsipprat och stelnat. Om dessa små hål äro ingångar 

 för flera larver, eller om de åstadkommits blott af en eller 

 ett par, är tillsvidare oafgjordt, men det senare synes mig 

 antagligast. Ibland stå ej dessa fläckar medelst gångar i för- 

 bindelse med fruktens inre, åtminstone märkas de icke, då 

 den skalas. Enligt erfarenheten från sista härjningen, tyckes 

 det, som om de larver, hvilka först bli fullväxta, skulle vara 

 de mest lifskraftiga och oftast kunna bilda fullständiga ko- 

 konger, ty de senare på hösten utkrupna, syntes i allmänhet 

 vara sjuka och dogo snart, åtminstone var detta händelsen i 

 fångenskapen. 



Hvart larverna taga vägen ute i det fria, sedan de läm- 

 nat frukten, är tyvärr ännu ej uppdagadt. Någon gång hit- 

 tade man på hösten en och annan pupphylsa, inspunnen 

 i kärnhuset eller i en gröfre gång inuti frukten, men pupporna 

 torde i så fall blott mycket sällan ernå sin sista utveckling, 

 ty då det nedfallna äpplet ruttnar, bildas nästan alltid mö- 

 gel i kärnhuset, och detta kommer nog att döda puppan, och 



