5 o ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I906. 



lingen sedan niäste flerstädes för en kort tid inställas. Att 

 sä väl skalbaggen som larverna hälla till i korsblommor, torde 

 vara allmänt bekant. 



Från Trolmen i Västergötland erhölls prof på insekten 

 jämte upplysning om, att den i flera är skadat eller förstört 

 kålfröodlingarna därstädes (S. Hamilton). 



Hvad medel mot densamma beträfifar, skulle besprutning 

 med kejsargrönt kanske vara till nytta, om den skedde in- 

 nan blomknopparna öppnats, emedan skalbaggen gör ett hål 

 på knoppen för att komma åt att lägga äggen inuti den- 

 samma. Under solskensdagar, på förmiddagen och efter kl. 3 

 e. m., kan en mängd skalbaggar infångas medelst en pas- 

 sande håf och sedermera dödas, hvilket arbete ej är på långt 

 när så besvärligt, som man kanske föreställer sig, i fall det 

 är fråga oni mindre områden. På ett par timmar kunna mas- 

 sor af skalbaggar sålunda infångas och dödas, ty på Gotland 

 erhöllos under sammanlagdt lika läng tid öfver 21,000 styc- 

 ken i håfven. (Jfr ber. 1894, s. 8). 



Sädesknäpparen {Agriotes Uneatiis L.) har omnämnts 

 blott frän ett ställe, nämligen Lyckas i Jönköpings län, där 

 larverna mycket skadade hafrebrodden (L. TOLF). — Att detta 

 mycket allmänna skadedjur på många håll anställt mer eller 

 mindre förödelse på sädesbrodd och rotfrukter, torde vara 

 tämligen säkert. 



Allonborrar svärmade ovanligt allmänt i hagar, där 

 ek och björk växa, vid Sjögerås i Vilske härad af Väster- 

 götland omkring den 20 maj (E. GrÖNVALL). Något prof 

 erhölls ej, hvarför arten icke med säkerhet kunde bestämmas, 

 synnerligast då svärmningsplatsen ej är belägen långt från 

 Yåroårda, som hittills ansetts vara den nordligaste för ållon- 

 borrens [Mclolontlia vulgaris F.) förekomst i större mängd. 

 Förmodligen var det fråga om kastanieborren, hvilket blir 

 än sannolikare därigenom, att svärmningsåret ej öfverens- 

 stämde med ållonborrens i Skåne och Halland. 



Det har ej afhörts någon ållonborresvärmning af betyden- 

 het nu på flera år i de nämnda landskapen, men huru länge 

 detta lyckliga förhållande kan komma att räcka, kan ej pä 

 förhand sägas. Måtte man emellertid ej underlåta att år- 

 ligen iakttaga skadedjuren, så att insamling må kunna åter 



