lampa: berättelse till landtbruksstvrelsen 1Q05. 51 



med allvar påbörjas, innan de fått taga öfverhand, liksom det 

 skedde under föregående svärmningsperioder. 



Klöfverspetsvifveln [Apion apricans Hbst.), hvars lar- 

 ver uppäta de omogna fröen i klöfverblommorna, har i år 

 uppträdt mer än vanligt talrikt vid Sörbylunds egendom i 

 Sköfdetrakten (C. H. BECKMAN). 



Någon betydligare skada på den klöfver, som skördas 

 till hö, kan insekten naturligtvis ej åstadkomma, men frö- 

 skörden blir mindre gifvande, allt eftersom den förekommer 

 i större antal. Med anledning af dess lefnadssätt, kan knap- 

 past något mot densamma hastigt verkande medel ens före- 

 släs. Att afslå klöfvern så tidigt, att larverna ännu ej hun- 

 nit förpuppas, torde nog för närvarande vara enda tänkbara 

 utrotningsmedlet, som dock ej kan visa någon verkan förrän 

 kommande år. De i förtid bruna och liksom förtorkade 

 blomhufvudena tillkännagifva tydligt nog larvernas närvaro. 



Randiga ärtvifveln [Sitones lineaüis L.) gjorde nog skada 

 på plantorna af ärter och bönor förliden vår öfverallt, fastän 

 ej mer än tvä skrifvelser nämna därom. Den torra väder- 

 leken var särdeles gynnsam för skadeinsekten och hindrade 

 de späda plantorna att hastigt växa, hvilket senare är ett 

 hufvudvillkor för, att de skola kunna stå emot angrepp. Den 

 ena brefskrifvaren omnämnde, att djuren voro mycket talrika 

 vid Lyckas i Jönköpings län på ärter och vicker (L. ToLF). 

 Det andra meddelandet var från Svensksund i Östergötland 

 (S. Flach). Här märktes viflarna ej på våren utan på hösten 

 i milliontal först efter ärternas skörd. Vid denna årstid 

 kunde de ej särdeles skada, men man får se hur det kan bli 

 nästa vår, om alla dessa viflar komma att uthärda vintern. 

 Att de öfvervintrade viflarna äro mer eller mindre allmänna 

 vårtiden, då de kunna skada mest, beror naturligtvis på deras 

 förökning föregående år samt kanske i någon mån på vin- 

 terns beskaffenhet. 



Ärtsmygen [BrucJius pisi L.), som ofta brukar före- 

 komma i från Ryssland, Tyskland och England importerade 

 ärter, har ej omnämnts mer än frän ett håll, nämligen Rö- 

 dened i Västergötland, där man funnit viflar i ärter, köpta i 

 Göteborg och dit införda från England. Vi få hoppas, att 

 den efter vanligheten ej fortplantat sig efter sådden, utan för- 



