lampa: berättelse till landtbruksstvrelsen 1905. 53 



till platsen, och denna dessutom omgifves af vatten och högre 

 belägen skogsmark; men bestyrker en af mig förut gjord 

 erfarenhet, att honorna kunna vara rätt nyckfulla vid valet 

 af plats för sin äggläggning, i det de ibland flyga förbi det 

 närmast befintliga, som det kan tyckas för äggläggning lämp- 

 liga fältet, till ett annat ganska långt därifrån beläget. 



Betflugan {Anlhomyia confonnis Fall.) är antecknad 

 frän Blombergs egendom i Västergötland, där larverna all- 

 mänt förekommo i bladen af sockerbetor, och man befarade 

 stora förluster, ty med anledning af den ihärdiga torkan stodo 

 plantorna mycket efter i växten och hade svårt att motstå 

 angreppet (E. HELLSTRÖM). Samma synes förhållandet varit 

 vid Jätsbergs gärd i Kronobergs län och Brestad, Kuddby, i 

 Östergötland, samt Bagartorp i närheten af Nyköping, där 

 rödbetorna härjades. 



Morotflugan {Psila rosce Fab.) uppträdde och skadade 

 morotplantorna vid Bagartorp (BERGGREN). 



Timotejflugan [Cleigastra aruiillata Zett.) har på mänga 

 ställen skadat timotejaxen, hvilket sker i öfversta bladslidan, 

 innan axen framkomma. Prof pä skadade a.K hafva sändts 

 från Göingegården, Varberg (E. Gullander), Gullskog i 

 Skaraborgs län, där skadade ax voro allmänna i hela trak- 

 ten (K. Ringqulst). från Frillesäs i Halland (C. A. BjöRK- 

 BLOm), Asarp i Västergötland, hvarest ända till 50 "/„ af 

 axen angripits, och i Skåne (Hedlund). 



Halmstekeln [CepJuis pygmceus L.) brukar vara sällsynt 

 i Sverige, men förekom rätt allmänt detta år i hvetestrån å 

 försöksfälten vid Svalöf (Tedin). Larven angriper stråsäd 

 och gräs. Aggen läggas i maj eller juni vid öfversta strå- 

 leden och utkläckas inom 14 dagar, hvarefter larverna passera 

 nedåt i stråt och öfvervintra i stubben. Strået gulnar och tor- 

 kar, hvarvid axet förblir tomt och upprättstående. A an- 

 gripna fält bör mejningen eller slattern ske nära intill jord- 

 ytan, och djup plöjning äga rum på hösten, då förhållandet 

 sådant medgifver. 



Kålfjäriln [Pieris brassicœ L.) och rofvefjäriln [P. rapcv L.) 

 hafva varit talrika på många ställen och i sin mån bidragit 

 till att skada och försena skörden af kålväxterna. I skol- 

 trädgården vid Röetved i Skåne angrepo larverna bladen på 

 rofveplantorna, men en del af dessa besprutades med kejsar- 



