8o ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I906. 



Mytilaspis poinornm-skcil. Afven trädkrypare, entitor, sparf- 

 var, ja, till och med kajor torde enligt samma förf. hålla till 

 godo med denna till synes föga närande eller lättsmälta 

 föda. 



2. De vanligraste utrotningsmedlen. 



Sköldlössen äro bland de svåraste att utrota; och man 

 gör därför klokt taga itu med dem med ens, innan de hunnit 

 föröka sig i någon nämnvärd grad. Och framför allt bor 

 man vid köp af såväl inhemska som importerade träd, buskar 

 eller dekorationsväxter m. m. försäkra sig om, att man ej 

 tillför sin trädgård eller sina växthus en ny härd för denna 

 ohyra. 



Det är i det föregående framhållet, att sköldlössen bäst 

 trifvas pä mer eller mindre sjukliga växter, träd med sprickor 

 eller kräftsår eller stående i olämpliga, fuktiga eller skuggiga 

 lägen. Härmed följer osökt den slutledningen, att en växt, 

 som är uppdragen under de mest gynnsamma förhållanden, 

 som trifves samt omvärdas, också i allmänhet godt uthärdar 

 ett sköldlusangrepp eller rent af går fri, äfven om pesthärdar 

 finnas i närheten. 



Plantera i det fria träden och buskarna således i de mest 

 lämpliga lägen. Bearbeta jorden kring dem på ett rationellt 

 sätt och tillför densamma riklig näring allt efter behof Sköt 

 trädens öfverjordiska delar på ett förnuftigt sätt. Akta barken 

 för skador och aflägsna alla till äfventyrs torra eller sjuka 

 grenar. Kräftsår eller andra liknande skador renskäras och 

 bestrykas med något lämpligt ämne, som befordrar sårens 

 läkande. Barken skrapas ren från mossa och lafvar samt 

 besprutas eller målas, för att förhindra återväxandet af dessa 

 växtparasiter, med kalkmjölk (omkr. 3 kg. nysläckt kalk pr 

 100 liter vatten). Någon betydelse som direkt utrotnings- 

 medel mot sköldlöss torde kalkmjölken praktiskt sedt 

 ej äga. 



Hur skall man då bära sig åt för att utrota uppkomna 

 sköldluskolonier.- Några af de allra viktigaste och enklaste 

 åtgärderna i denna riktning äro följande. 



1:0. Beskärning och förj-ngring. Af synnerlig stor 

 vikt är i det förra fallet, att alla afskurna och sköldlusbesatta 



