tullgren: om sköldlöss. 



85 



omöjligt, att tvenne generationer uppträda, ehuru Newstead 

 bestämdt påstår, att blott en utvecklas pr år. 



3. Chioiiaspis Salicis Lin. (= Coccus cryptogmmis 

 Dalm., Ch. vaccina och Aspidiotus populi BOUCHÉ samt Ch. 

 alni och fraxini SiGN.) 



Denna art, som i hög grad liknar den föregående, lefver 

 på grenar och stammar af diverse löfträd. Själf har jag 

 funnit den på pil, asp och rönn i Stockholmstrakten. Är 

 dessutom funnen pä syren, liguster, ]^ibnr?iiun, björk, lind, 

 lönn, ask, Rides sanguijietan, blåbärs- och lingonris m. m. 



\=H^ ,^,^^ 





Fig. 4. Chionaspis saltets L. Hansköld, som i bakändan brister 

 lör den framträdande iianen, iämte fuUbildad liane. 



Arten är utbredd öfver större delen af Europa samt är äfven 

 funnen i Nordamerika. 



Äggen läggas på hösten, men kläckas först följande vår. 

 Hanarna har jag erhållit framkläckta i början af juli. De äro 

 lätt igenkännliga på sin röda färg; en stor del af dem äro 

 fullkomligt vinglösa. 



4. Mytilaspis ponioruni BouCHÉ. (= Aspidiotus con- 

 chœforniis AUCT.) 



Denna är i vårt land troligen tämligen allmän på frukt- 

 träd, men om den anställt några allvarsamma skador af större 

 omfattning, förtälja ej skrifterna. Hvarifrån arten härstammar, 

 torde vara omöjligt att säga. Numera är den spridd öfver 

 hela jorden. Utom på fruktträd — på hvilka den synes 



