90 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I906. 



Skadorna, som denna art förorsakar, kunna vara högst 

 betydande. Det synes dock, som om arten företrädesvis 

 skulle angripa på förhand kräftsjuka träd. Den kan äfven 

 betraktas som en indirekt förorsakare af kräfta. 



9. Lecaniuiii capreae L. {= Coccîis gibber och cy- 

 prœola Dalm. samt Lee. pyri Schränk, œsciili Koll., Sa- 

 licis Bouché, cerasi Goethe m. fl.) 



En sannolikt i vårt land mycket allmän art. Entomol. 

 Anstaltens exemplar äro funna på Cratcegus coccinca (Ent. 

 Anst. V? 1900, S. Lampa) samt hästkastanje (Ent. Anst. ^V? 



1 901, Y. SjöSTEDt). Bland de talrika växtarter, som dess- 

 utom tjäna dem till värdar, må följande anföras: hagtorn, 

 apel, alm, ek, al, sälj, rosor, hassel, lind, plommon, körsbär, 

 slån, Evonynius etc. 



I Europa är den ytterst allmän och har på senare tid 

 äfven blifvit funnen i Nordamerika, dit den sannolikt blifvit 

 införd. 



De torra sköldarna äro starkt kullriga och från inskär- 

 ningen i bakkanten försedda med fyra framåtgående, radie- 

 rande fåror. Stundom äro sköldarna starkt tväknöliga, men 

 dylika äro enl. Newstead alltid angripna af parasiter. Läng- 

 den uppgår till 8 mm. och färgen är oftast mörkt brunröd 

 eller gulbrun. Skalet är starkt glänsande. 



Beträffande utvecklingen vet man, att larverna fram- 

 kläckas under senare hälften af sommaren. I början af maj 

 följande år framkomma hanarna, som snart därpå para sig 

 med de då fullvuxna honorna. Hvarje hona lägger seder- 

 mera i juni omkring 2,ooo 2^%^. 



I o. Lecaiiiuni coryli L. 



I Sverige är denna art anträffad på hassel (Smal., Fal- 

 sterbobruk, juli 1900, S. Lampa, samt Sk. Trolieholm, juni 



1902, A. Tullgren). Finnes dessutom på Ribes--àxiç:x. hallon, 

 Cotoneastcr, Cratœgiis-2,rtQr m. m. Arten allmän i Europa. 



Närbesläktad med den vanliga persikesköldlusen är L. 

 eoryli L. ofta lätt igenkännlig genom 8 å 9 svarta tvärband 

 ])ä den fuUbildade honsköldens rygg. Grundfärgen är mer eller 

 mindre gul. Sköldarna äro ganska starkt kullriga, c:a 5 mm. 

 långa. Utvecklingen afviker föga frän föregåendes. 



