I02 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I906. 



utlöparna af den för skogens öfre delar karakteristiska Erica 

 arborea, ett 20 — 40 fot högt träd med fina, Ijungliknande 

 blad, börjar visa sig, inom kort bildande en väsentlig del af 

 skogens sammansättning. Men äfven en annan växt skulle 

 här väcka den största uppmärksamhet, nämligen praktfulla, 

 trädartade ormbunkar, de första jag i Ostafrika sett, hvilka 

 vid botten af en djup ravin bekransade den där framforsande 

 strömmens sidor, uppskjutande till en höjd af väl 20 — 25 fot. 

 Men färden blef allt mödosammare, ständigt måste rop ljuda 

 för bärarnas sammanhållning, ständigt blefvo somliga efter, 

 fördröjande framträngandet, då vi, för att ej förlora dem, tid 

 efter annan måste stanna. Slutligen ha vi nätt en öppen, 

 med några gamla hyddor försedd plats, då bärarna kastade 

 sina bördor, vägrande att fortsätta längre uppåt de af dem så 

 fruktade högre trakterna, och endast genom ett ögonblickligt 

 ej för mildt ingripande, innan de riktigt enat sig om planen 

 för motståndet, lyckades det att hastigt åter få dem på benen 

 och med sina bördor som en skock får rusa i väg upp för 

 höjden. Vid 4-tiden äro vi midt inne i Erica arâorca-fovma- 

 tionen i regnskogens öfre delar, grenar och stammar äro be- 

 hängda med grå skägglaf (vår vanliga Us7iea barbata), för- 

 länande skogen en bild af ålderdom och förfall. Ännu ett 

 par timmar gå, det lider mot aftonen, ehuru solen ännu lyser 

 klar, då med ens den dystra skogen ljusnar af framifrån in- 

 trängande ljus, regnskogens breda bälte är slut, bergängarna 

 — med deras ericinellaregion ligga framför oss, ännu några 

 minuter, och som genomilade af nya krafter träda vi plöts- 

 ligt ur skogens tryckande dunkel ut på en öppen terräng, 

 långt upp mot bergets snöhöljda kupol, tätt beväxt med van- 

 ligen mer än manshög Ericinella Alaiinii, till utseendet lik- 

 nande jättestor ljung, där ofvanför ersatt af hvita evighets- 

 blommor o. a. växter, tills slutligen sten- och grusöknar samt 

 nakna klippor förmedla öfvergången till köldens och snöns 

 sterila rike. 



En egendomlighet företer just denna del af berget, då 

 de mellan regnskogen och ericinellaregionen eljest förefintliga 

 gräsängarna här nästan alldeles saknas, i det att ericinellan 

 tar sin början oftast omedelbart ofvan skogsbrynet. Mindre 

 sådana fläckar finnas emellertid, sträckande sig fram mellan 

 ericinellans täta buskager, och följande dessa, tåga vi hastigt 



