SJÖSTEDT : EN BESTIGNING AF KILIMANDJAROS HÖGSTA DELAR. I 1 5 



ser, spunnit sina nät, själf tronande i dess midt, och äfven 

 en Epeira-'âxt hör till de allmännaste djur, som här möta 

 blicken. 



Plötsligen höres ett sorl af fina pip, en liten flock små 

 glasögonfåglar [Zosterops eutycricotä), gulgröna med en bred 

 ring af hvita sammetsglänsande fjädrar kring ögonen, fara 

 fram från träd till träd, ljudande som kungsfåglar; från en 

 grupp täta buskar ljuda några rätt skarpa, löpande toner, 

 det är en smaragdglänsande, rödbröstad Nektarinid [Cinnyris 

 )nediocris\ som under ett par ögonblick bryter tystnaden 

 för att strax liksom skrämd af sin egen röst tyst smyga ned 

 bland buskar och bladverk. Äter inträder tystnad, till dess 

 ett vemodigt, darrande utdraget läte tonar från toppen af 

 ett resligt träd ; det är den vackra, stora, violettfärgade, hvit- 

 droppiga Cohunba arquatrix, som föga skygg hvilar där uppe, 

 sändande sitt med omgifningen harmonierande dystra kutter 

 genom den förstämda skogen. 



Härligare än dem alla är dock den i guldgrönt och rosa 

 prunkande traststora Trogontiden Hapalodcriiia uittatiuii, 

 äfven känd från Kamerunbergets högre delar, som ljudlöst 

 kommer flygande för att, fallande för ett dunstskott, blifva 

 en värdefull tillökning för de ornitologiska samlingarna. Vi 

 fortsätta nedför den knappt urskiljbara stigen, stundom in- 

 kommande på något af de elefantspår, som här rikligt korsa 

 skogen, fångande uppflygande småfjärilar, undersökande gre- 

 nar och stammar, lyftande på de stora mossklumparna, som 

 där hänga, framletande en och annan insekt, någon puppa 

 el. dyl. På bladen sitta allmänt ett par snäckarter, den ena 

 med tunnt, glasartadt skal och genomlysande, brunbrokig 

 mantel, den andra en //t'//,t'-liknande form med bruna band. 



Äter äro dimmorna i antågande, framdragande utmed 

 bergets sidor, luften mörknar som en kulen vinterdag och 

 kölden tilltar; negrerna se dystra ut, och då de utan tvifvel 

 ej ha det för varmt i sin röda filt, nakna som de för öfrigt 

 äro, vända vi mot lägret efter en fångst af några hundra 

 djur, väl ej många arter, men dock från dessa höjder i 

 Afrikas inre i hög grad värdefulla. 



Det är dagen före uppbrottet, allt syntes efter förhål- 

 andena vara genomsökt, och föga nytt stod vidare att finna, 



