sjöstedt: en bestigning af kilimandjaros högsta delar. 117 



Snart började de högljudt fordra att få bryta upp; opålit- 

 liga som de äro, skulle de utan tvifvel inom kort försvunnit 

 utan bördor, och vi en tid blifvit afstängda på denna 

 allt dystrare plats, då det knappast varit oss möjligt att en- 

 samma finna vägen genom den täta, svårgenomträngliga regn- 

 skogen, och äfven om detta skulle lyckats i bästa fall i reg- 

 net nedkommit till Kiboscho utan tält, proviant och sam- 

 lingar, som nästan allt fått kvarstanna i det öfvergifna lägret 

 tills nya bärare kunnat anskaffas, en sak som i och för sig 

 nästan blifvit omöjlig, sedan de hemvändande berättat om 

 sina lidanden. Ja, de voro, ehuru värfvade för återfärden 

 ända till Kibonoto, sedermera vid nedkomsten till Kiboscho 

 så förskräckta, att de flesta utan betalning rymde och först 

 efter en hel dags ansträngning, hvarvid både pater DÜRR 

 och brodern Brunner uppbjödo allt sitt inflytande både hos 

 höfdingen och folket för att erhålla nödigt manskap, kunde 

 sådant erhållas, hvarvid herr Brunner slutligen halft med 

 våld kastade bördorna på en del ur den kring lägerplatsen 

 samlade wadschaggahopen framdragna män. 



De lyckligen uppkomna bärarna fingo sålunda under 

 inga villkor utan bördor försvinna, de redan färdiga lasterna 

 grupperades för att möjligen kunna fördelas på det före- 

 fintliga manskapet, hvarvid äfven de mina, som eljest under 

 marschen varit befriade från andra bördor än väskor, håfvar, 

 gevär o. dyl., nu måste åtaga sig bärartjänst och med glädje 

 visade sig vara beredda att taga hvar sin tunga börda, blott 

 de fingo lämna denna trakt, för hvilken de redan på förhand 

 haft stor respekt. 



Huru vi än ordnade, visade det sig emellertid att en last 

 återstod, hvartill bärare saknades, alla hade redan så stor 

 packning, krafterna medgåfvo, hvarför ej annat syntes åter- 

 stå än att kvarlämna densamma, ehuru jag kände, att dess 

 afhämtande en gång skulle komma att bereda stora svårig- 

 heter och dessutom tvinga oss att under tiden kvarstanna i 

 Kiboscho. Samspråkande härom erbjuder sig SANDBERG 

 resolut att agera bärare och med lasten på hufvudet före- 

 taga nedstigandet genom hela regnskogen; lasten pröfvas och 

 befinnes möjlig att taga, signal till uppbrott ljuder och alla 

 fatta sina bördor. 



