FEDERLEV: DEN EXPERIMENTELLA LEPIDOPTEROLOGIN. 145 



befunno sig i puppstadiet. Denna observation föranledde 

 DORFMEISTER att förutsätta, att det var de klimatiska för- 

 hållandena, som ytterst förorsakade saisondimorfismen, och att 

 det i all synnerhet var den i början af puppstadiet rådande 

 temperaturen, som var afgörande för imagos utseende. För 

 att bevisa detta sitt antagande utsatte han sommarpupporna 

 för en låg temperatur genom att strax efter förpuppningen 

 inställa dem i en källare, och lyckades på så satt ur dessa 

 puppor, som egentligen hade bort lämna sommarformen /'r<?rj'rt', 

 erhålla ett antal exemplar, som närmade sig vårformen levana, 

 och ett stort antal individer, som tillhörde en intermediär 

 form porirna. Däremot förmådde DoRFMEISTER icke tvinga 

 värgenerationens puppor att genom inverkan af värme gifva 

 ännu en //wj-^-generation. 



Att dessa DORFMEISTERS försök, hvilka enligt hans egen 

 utsago skulle bevisa arternas föränderlighet och de yttre för- 

 hållandenas omgestaltande inverkan på desamma, knappast 

 beaktades af hans samtida, måste tillskrifvas den ensamt här- 

 skande systematiska och deskriptiva riktningen inom ento- 

 mologin, som uteslutande opererade med arterna såsom oför- 

 änderliga storheter och fullständigt saknade håg och intresse 

 för frågor af mera teoretisk och spekulativ art. DenafDORF- 

 MEISTER till lifs väckta frågan fick därför hvila till år 1S75, 

 då Weismanx uti sitt arbete om saisondimorfismen återupptog 

 densamma och underkastade den en ingående vetenskaplig- 

 granskning. Fîan bekräftade DORFMElSTERS resultat och ut- 

 sträckte dessutom sina försök till den äfven i norden allmänt 

 förekommande kålfjärilen Pieris napi (vårgeneration) och dess 

 sommargeneration napœœ, hvilken sistnämnda genom inverkan 

 af köld öfvergick till vårformen napi. Dessutom utvidgade 

 Weismann äfven försöken genom att utsätta vårgenerationens 

 puppor af såväl Pieris napi som Vanessa levana för värme i 

 hopp om att härigenom förvandla dem till sommarformerna 

 napœœ och prorsa, men detta lyckades aldrig med den förra 

 arten, och endast i sällsynta fall erhölls mellanformen /w/;//^, 

 som äfven undantagsvis anträffats i naturen. 



Förklaringen till dessa positiva resultat vid köldexperi- 

 menten och de negativa vid värmeförsöken sökte Wei.smann 

 i de båda arternas fylogenetiska utveckling. Han betraktade 



