tullgren: prakt, entom. studieresa 1906. 173 



Ett af de största rummen användes som gemensamt la- 

 boratorium. I detta anställdes de flesta uppfödningsförsöken, 

 då man vid institutet saknade säval särskildt s. k. insektarium 

 som en försöksträdgärd. Ett försöksfält hade man dock, men 

 liksom förhållandet var i Wien, låg detta långt utanför sta- 

 den, hvarför man i själfva verket mycket litet begagnade sig 

 af detsamma. 



Anordningarna för skadedjurens uppfödande voro de van- 

 liga. Man begagnade sig af träburar öfverklädda med tyll 

 eller metallduk, glasskålar af olika storlekar, glascylindrar 

 o. s. v. Dä det gällde larver, som lefva i marken användes 

 smärre med jord fyllda zinklådor. Då jag frågade, hur man 

 bar sig åt att hålla jorden vid lagom fuktighet, svarades, att 

 man sprutade vatten på. Men härigenom alstrades dock lätt 

 mögelbildning, som ödelade kolonierna. Samma olägenheter, 

 som vi vid anstalten så ofta fått pröfva på. 



Det stora laboratoriet var utrustadt med alla möjliga 

 praktiska hjälpmedel. Bl. a. kan framhållas, att en uppsätt- 

 ning verktyg jämte hyfvelbänk och städ stod till tjänstemän- 

 nens disposition. Burar och många andra behöfliga attiraljer 

 kunde de således själfva vid påkommande behof tillverka. 



Biblioteket inrymdes i ett särskildt rum. Ehuru ännu 

 ej så synnerligen stort, visade det sig dock tämligen rikligt 

 försedt med modern facklitteratur. Liksom i Wien lade man 

 här stor vikt vid att i smärre brochyrer, flygblad, som gratis 

 utdelades, sprida kunskaper bland allmänheten om de vikti- 

 gaste skadedjuren. Och ej nog därmed, man samlade .stora 

 förråd af skadedjur för att vid påkommande behof gratis till 

 skolor eller andra institutioner kunna utdela mindre samlingar. 



Största intresset tilldrog sig museet. Detta var inrymdt 

 i ett af de största rummen, men visade sig därstädes vara 

 ganska trångbodt. All inredning var af bonad ek. Rundt 

 väggarna voro större skåp för torra och våta samlingar. De 

 sistnämnda voro konserverade i sprit eller formalin och mon- 

 terade på mjölkhvitt eller svart glas. Man sparade hvarken 

 på utrymme eller penningar. Skadade växtdelar konservera- 

 des ofta i sin helhet, äfven om de togo rätt stor plats. Här- 

 igenom blef onekligen totalintrycket helt annorlunda, än då 

 man nöjer sig med ett litet obetydligt stycke. 



