tullgren: prakt, entom. studieresa igo6. 175 



anser sig- kunna fordra af ett vetenskapligt biträde och det pris 

 (= svältlön), till hvilket inan uppskattar biträdets arbete, be- 

 höfves näppeligen. En naturlig följd af ett dylikt aflönings- 

 system blir gifvetvis antingen ett ofta återkommande ombyte 

 af person, säkerligen ej till .själfva institutionens fromma (må- 

 hända till föreståndarens) eller ock leder det i längden till 

 förstörd arbetskraft, till förlusten af den energi, som är nöd- 

 vändig för att kunna hälla ut i kampen för den s. k. tillvaron. 



Professor HOLLRUNGS arbetslokaler voro inrymda i K. 

 Landwirtschaftskammer's stora byggnadskomplex inuti sta- 

 den vid Kaiserstrasse. Inalles 5 rum disponerades af honom. 

 Ett rum användes till privat laboratorium och mottagnings- 

 rum, ett mindre rum till biblioteksrum, tvenne andra, däraf 

 ett synnerligen rymligt till växtfysiologiskt laboratorium samt 

 slutligen det femte, äfvenledes ganska stort, till förvarings- 

 rum för de ganska rikhaltiga phytopathologiska samlingarna. 

 Dessa voro i många afseenden beaktansvärda. Liksom på 

 de flesta andra ställen, jag under resan besökt, hade man 

 lagt hufvudvikten pä att taga vara pä allt af verkligt phyto- 

 pathologiskt intresse. De torra, systematiskt ordnade sam- 

 lingarna voro däremot små och på långa vägar ej fullstän- 

 diga. Som konserveringsmedel för växtdelar och larver an- 

 vändes mest sprit och formalin, men man hade äfven med 

 godt resultat konserverat t. ex. insektlarver i ättiksyra tillsatt 

 med en smula alkohol. 



Den försöksverksamhet, som professor HOLLRUNG ut- 

 öfvade på det praktiskt entomologiska hållet, bedrefs dels i 

 det fria på fältet, dels i en mindre försöksträdgård på in- 

 stitutionens gård. Dessutom stod till hans förfogande ett 

 mindre glashus, men dels var detta för litet, dels ägde det 

 åtskilliga andra olägenheter, som gjorde, att det blott föga 

 eller ej alls kom till användning. Ehuru institutionens för- 

 söksträdgård var synnerligen liten, hade prof. Hoi.LRUNG 

 förstått att på ett praktiskt sätt utnyttja densamma. Växt- 

 kulturerna anlades dels i af tegel murade cisterner, rymmande 

 cirka i kmtr jord, dels i mindre kärl af zink eller stengods. 

 Alla kärl, på några få undantag när, voro till större delen 

 nedsänkta i marken, hvilket torde vara af stor vikt för bi- 

 behållandet af lagom fuktighet i jorden. Vid påkommande 



