tullgren: l^kttagelser rörande teutana grossa. 183 



äfvenledes är funnen uti grottor. Själf har jag en gång för 

 mänga är sedan funnit arten i det fria, och jag har fyndet i 

 Hfligt minne. Det var under ett besök 1896 på Teneriffa i 

 den härliga urskogsklyftan Agua Garcia — bekant för sin 

 trots det relativt nordliga läget nästan tropiska vegetation. 

 Under en exkursion kom jag till ett ställe, som till sin natur 

 liknade ett »sandtag». I den härdt packade sanden funnos 

 här och hvar runda häl, som tydligen härrörde från någon 

 större insekt eller gräfspindel. Uti dessa hål, som voro — 

 så vidt jag nu kan erinra mig — ungefär decimeterdjupa, på- 

 träffade jag äldre och yngre exemplar af Teutana grossa. 

 Här befann den sig tydligen under mera ursprungliga förhål- 

 landen, tämligen afsides från byggnader, om ock ej utanför 

 det kultiverade området. Tyvärr ägnade jag spindlarnas göm- 

 ställen alltför liten uppmärksamhet. Det skulle ju varit af 

 intresse få veta, hvem som i själfva verket var tunnlarnas bygg- 

 mästare. 



Det exemplar, jag erhöll här i Stockholm, var lefvande 

 och instängdt i en glasburk tillika med ett stycke hopskrynk- 

 ladt papper att krypa på. Jag beslöt mig för att låta spindeln 

 lefva och släppte in några flugor till den samt ställde burken 

 efter några dagar i en fönstersmyg, där jag — glömde bort 

 den. Först i oktober kom jag att närmare undersöka burkens 

 innehåll för att se, hvad det blifvit af spindeln. Till min för- 

 nöjelse var den vid lif, och hvad mera var, den hade förfär- 

 digat tvenne stora klotrunda och gulhvita kokonger. Själf 

 satt den och klamrade sig fast vid dessa för att om möjligt 

 skydda dem mot verkliga eller inbillade fiender. Intresset 

 för fången blef nu större, och jag iakttog den dagligen. Slut- 

 ligen sista dagarna i oktober började äggen kläckas, den ena 

 ungen efter den andra kraflade sig fram ur kokongernas in- 

 nandömen och slutligen voro kokongerna alldeles gömda un- 

 der den nyfödda spindelskaran. Skulle alla dessa få lefva, 

 blefve burken för trång. Jag beslöt därför skaffa dem en 

 rymligare bostad. 



Den I november 1905 togs denna i besittning af honan 

 jämte hennes ungar, som i antal uppgingo till nära 200 1 Den 

 nya bostaden utgjordes af en af glas och trä förfärdigad låda. 

 Höjden var c:a 30 cm., längden 40 och bredden c:a 15 cm. 



