1 86 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT igo6. 



och tvärs, utan någon plan, ej på ett så ordentligt sätt som 

 de stora korsspindlarna, hvilka nästan alltid rulla in sitt byte 

 i ett helt knippe med trådar, paralyseras det genom ett 

 kraftigt bett i hufvudet — vanligen i pannan — , hvarefter 

 alla trådar, som hälla flugan fast, afbitas, och fasthållande 

 henne mellan båda bakbenen drager segraren sig tillbaka 

 in i boet. Först nu börjar den egentliga måltiden. Denna 

 kan fortgå en bra stund beroende pä bytets storlek. När den 

 slutligen är afslutad, tar spindeln den utsugna flugan — fort- 

 farande med bakbenen — , promenerar ut ett stycke på den 

 horisontella duken och låter henne där falla till golfvet i bu- 

 ren. Renlighet och ordningssinne äro denna spindels kardi- 

 naldygder. Tills detta nu har ej en enda utsugen fluga blif- 

 vit kvarliggande i boet. 



Bland de insekter, jag insläppte i buren, tyckte spindeln 

 mest goûtera medelstora tachinor, men försmådde ej heller 

 tipulider, chironomider, cantharider, microlepidopterer m. m. 

 Däremot lyckades jag aldrig fä honan att angripa större syr- 

 phider. Eristalis tciiax och VoluccUa fingo ostörda surra 

 kring i buren hur länge som hälst utan att bli angripna. 

 Dessa flugors storlek hade tydligen intet att betyda, ty spin- 

 deln grep med begärlighet de största Sarcophaga carnaria 

 eller Musca voinitoria. 



I medio af maj d. å. hade spindelhonan börjat anta tämligen 

 voluminösa former. Det var ej utan jag tänkte, att hon möj- 

 ligen skulle komma att producera en ny äggkokong. Slutli- 

 gen inträftåde det väntade. Den 22 maj fann jag nämligen 

 henne sysselsatt med att öfverkläda en äggsamling, som un- 

 der natten kommit till. Under denna och de båda närmast 

 följande dagarna ägnade hon sig åt detta arbete. Kokongen 

 var gulhvit och klotrund samt hängde med nägra trådar i 

 taket af det rörformiga boet. Vid öfverspinningen drog spin- 

 deln aldrig några länga trådar öfver kokongen utan tryckte 

 ideligen spinnvärtorna mot kokongens yta fastklibbande trå- 

 dar. Härigenom blef kokongens hölje »burrigt» af spinntråds- 

 flockar. I diameter blef den nära lo mm. 



Den 24 var kokongen alldeles färdig, men nu påbörjades 

 ett annat arbete. Spindeln tyckte tydligen, att bostaden nu 

 var för stor, och att tre öppningar pä densamma voro för 



