2o8 



ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1906. 



ett könsmoget individ eller ej, är ofta rätt svårt. Ar emeller- 

 tid könsöppningen fullt öppen, hvilket man ofta genom att 

 från sidorna hopklämma djuret kan tydligt se, är indi videt 

 fullvuxet, annars ej. Kopulationsorganen äro hvarandra rätt 

 lika. Honan har ett langt äggläggningsrör, som kan sträckas 

 ut längt framom munnen: Hanens kopulationsorgan är äfven- 

 ledes af ungefär samma typ, men betydligt spetsigare och 

 ej såsom äggiäggningsröret i yttre hälften tagg- eller borst- 

 besatt. I hvilan äro dessa organ fullt indragna inom kroppen. 



Fig. 2. Phalangium cornutum; a pedipalp, b chelicer, c könsöppning, d ögon- 

 kullen, e benens höfter. 2 Densamma : a chelicer af honan, b af hanen, c fot. 

 7 Chelicer af Mitopus morio. 4 Plaiyhiinus corniger: a chelicer af honan, 

 h pedipalp. 5 Acaniholophus ephippiaius : cephalotorax sedd från sidan. 



Hos fullt utbildade individ är skillnaden mellan de båda 

 könen ofta ringa, stundom påfallande skarp. Sä t. ex. äro 

 hanarna hos Phalani^iuin cornutum L. försedda med chelice- 

 rer, hvilkas ändled uppät är starkt hornlikt förlängd. I allmän- 

 het kan man säga, att hanens kropp är kortare och plattare 

 samt vanligen rikare utrustad med taggar än honans. Stun- 

 dom finnes äfven en bestämd färgskillnad mellan könen. 



Låckespindlarna, eller som de också i vissa trakter af vårt land kallas 

 vhelga högben!, träffas såväl i skog och mark som inuti städerna, dock ej 

 gärna inomhus. Somliga arter, t. ex. Milopus morio Herbst, finner man 

 nästan öfverallt, på träd och buskar, på marken, stenmurar, uthusväggar 

 o. s. v. Blott en af våra svenska arter är ljusskygg, nämligen Nemastoma 

 lugubre Müll., som man nästan alltid finner gömd under föremål af skilda 

 slag. Denna art är också i motsats till de andra ganska trög och långsam 

 i sina rörelser. 



