wahlgren: svensk insektfauna. 



237 



Första bakkroppsledens benpar är äfvenledes starkt redu- 

 ceradt och sammansmält till den s. k. ventraltuben, som 

 omsluter tvenne tunnväggiga, utstjälpbara bläsor, som åtmin- 

 stone i vissa fall synas tjäna till vidhäftningsorgan efter 

 språnget. 



Hos de flesta arterna äro bakkroppslederna 6, men hos 

 sminthuriderna äro dessa förenade till tvenne grupper, så att 

 bakkroppen hos dessa till det yttre endast består af en 

 större, främre och en bakre, mindre led. 



Antennerna vanl. 4-ledade; högst 6-ledade. 



Mundelarne såsom hos Ccuupodea indragna i ett slags 

 munhåla. De äro i allmänhet bitande (fig. 4), stundom su- 

 gande (fig. 5), då 

 mandibler och maxil- 

 ler få tyggy torna re- 

 ducerade och mun- 

 partiet oftast blir kä- 

 gelformigt utdraget. 

 Påhufvudet, strax 

 bakom antennerna, 

 ha många arter ett 

 ependomligt sinnes- 

 organ, postantennal- 

 organet, som består 

 af en eller flere regel- 

 bundet ordnade upp- 

 höjningar, s.k.tuberk- 

 ler, hvilkas kanter 

 synas som ringar. 



Ögonen äro i regel 16, sittande i tvenne grupper. 



Mellankroppens benpar äro i regel försedda med tvenne 

 klor, en öfre större och en undre mindre, båda ofta i inre 

 kanten försedda med tänder. Vid skenbenets nedre del, strax 

 ofvan klorna (tarsen är näml. ytterst obetydlig, enledad) sitta 

 ofta långa, merendels bågförmigt böjda s. k. känselhår, som i 

 spetsen äro kullikt uppsvälda eller spadlikt utbredda. Dessa 

 kallas i det följande helt enkelt kuihår och äro af vikt för 

 artbestämningen. 



I Sverige äro hittills 129 arter kända. 



Fig. 5. Mandibel (till vänster) och miindelar 



(utom mandiblerna, som Iiär äro afskunia) af 



Auurida niarilima. 



