AURIVILLIUS: SVENSK INSEKTFAUNA. 13: i; 7. ^ 



kroppen med 6 synliga leder. Kroppen större och gröfre. 

 Fram fötternas första leder äro ofta på baksidan försedda med 

 styfva borst s. k. gj^äfborst, som användas till sandkornens 

 uppsamlande vid gräfning i lös sand. Fötternas klor med kort 

 tand på undre sidan. 



Larverna äro hvitaktiga och fotlösa; före förpuppningen 

 spinna de in sig i en vanligen tät silkeshylsa, som öppnas 

 såsom med ett lock, då stekeln utkryper (se fig. 107.) 



Lefnadssätt: Vägsteklarne äro mycket lifliga och rörliga djur, som 

 älska värme och .solsken och ej visa sig vid mulet väder. Honorna uppsöka 

 'îpindlar, förlama dem med styng af sin gadd samt insläpa dem därefter van- 

 ligen gående baklänges, i den hålighet, som de antingen gräft i marken eller ut- 

 valt i murket trä, i murbruk, i snäckskal eller dylikt. Endast arterna af släk- 

 tet Pseudagenia mura själfva af lera små celler (fig. no) för bytets föryaring. 

 Vägsteklarne inlägga endast en spindel i hvarje cell och fästa ägget vid spin- 

 delns bakkropp. Vanligen anlägges blott en cell på hvarje ställe, stundoni an' 

 vändes dock samma ingång för anläggande af flere celler. Arterna af släktet 

 Cerapoles fånga ej själfva sitt byte utan lägga sina ägg i andhålan hos spindlar, 

 som andra vägsteklar infångat och förlamat; de äro således snyltgäster hos 

 andra vägsteklar. 



De flesta vägsteklar öfvervintra såsom larv (? ) eller puppa i den af lar- 

 ven spunna kokongen (fig. 107); hos några få arter är det endast de befruktade 

 honorna, som öfvervintra i hålor, som de gräfva djupt ned i marken. De större 

 arternas honor försvara sig, om man fattar dem med fingrarna, genast med 

 gadden och tillfoga mycket smärtsamma styng; smärtan är dock snart öfver- 

 gående. I varmare länder finnas mycket stora vägsteklar, som angripa och 

 förlama äfven de största fågelspindlar. 



Angående vägsteklarnes fiender och parasiter är ännu nästan intet kändt: 

 såsom parasit hos Pseudagenia albifrons har lektor .-^dlerz anträffat Hoplo- 

 cryptus binotatulits Thoms. 



Litteratur. 



Adlerz, g., Lefnadsförhållanden och instinkter inom familjerna Pompilidœ och 

 Sphegidce. i. 2. — K. Sv. Vet. Akad. Handl. B. 37 n:o 5 och B. 42 n:o i. 

 Fertox, Ch., Notes pour servir à l'histoire de l'instinct des Pompilides. — • Actes 

 Soc. Linn. Bordeaux 44. 1891, p. 287 — 294. 



— Nouvelles observations sur l'instinct des Pompilides. — ■ Actes 



Soc. Linn. Bordeaux 52. 1897, p. loi — 132. 

 KoHL, F. F., Die Gattungen der Pompiliden. — Verhandl. ?.. bot. Ges. Wien 34. 



p. 33—58. 1884. , 

 Thomson, C. G., Hymenoptera Scandinavia?. Tom. 3. 1874, p. 129 — 171. 



