AURIVILLIUS: SVENSK INSEKTFAUNA. 



'3: i; 7- 



samt fläckar å sista ryggledeina och å bakhöfterna hvita. Hanens 

 öfverläpp hvit. Baktibierna stundom i spetsen svarta. 5 — 7 

 mm. — Sk. — LappL 



2. C. variegata Fabr. Skild från föreg. art därigenom, 

 att bakkroppen vid roten (i:a och 2:dra eller blott i:a leden) är 

 rödgul; första ryggleden alltid utan hvita fläckar. 5 — 6 mm. 

 — Sk.; s. 



2. Sikt. Wesmaelinius. Costa. 



{Salius Thoms.) 



Hufvudet är baktill starkt urholkadt och kan därföre 

 tryckas tätt intill halsskölden; hjässans bakkant tunn och 

 skarp. Pannan ofvanför anten- 

 nerna starkt utstående, sä att 

 antennerna nästan utgå från un- a, 

 dre sidan af denna kuUrighet. 

 Munskölden stor och platt. Hals- 

 sköldens bakkant föga urringad, 

 nästan tvär. Mellankroppen lång- 

 sträckt och jämnbred; halssköl- 

 den, mellanryggen jämte bak- 

 ryggen och efterryggen ungefar 

 lika långa ; efterryggen baktill 

 urholkad med långa sidohörn. 



Honans framfötter utan gräfborst. 



Detta släkte skiljes genast från alla andra bland väg- 

 steklarne genom bakvingarnes tvärribba (fig. 88 b ; tvr). 



T. IV. sangtihwlentus Fabr. Höfterna samt första och 

 andra ryggledens bakkant med fin silfverglänsande pubescens. 

 Sporrar hvita. — Hane: enfärgad svart, — Hona: Svart; 

 halsskölden, efterryggen och bakbröstets sidoplåtar nästan 

 alltid rödgula. 8 — 10 mm. — Sk. — ^Jämtl. s. 



Lefnadssättet är ej säkert kändt. 



Fig. 88 Bakviuge af: a. Pompilus 



rufipL"-. b. Wesmcslinius sanguino- 



Icntiis. tvr. tvärribban : smr. bakre 



midtribban. 



3. Sikt. Prosalius. AuRiv.i 



Hufvudet baktill föga urholkadt, hjässans och tinningar- 

 nes bakkant ej skarp. Punktögonen stå i en något trubb- 



^ a Ferreola Lep., cui affinis, differt Prosalius segmento 2:0 ventrali dis- 

 tincte transversim sulcato, abscissa 2:a nervi basalis alarum anticarum a«gMZa/o- 

 dentata, verticeque utrinque impresso. 



