AURIVILLIUS: SVENSK INSEKTFAUNA. 



19 



§ §. Efterryggens sidor med tydliga, långa, utstående, van- 

 ligen mörka hår. 



°. Framvingarnes tredje kubitalfält stort, fyrkantigt, 

 ej mindre än det andra. Bakkroppens första och 

 andra rygglcd rödgula utan mörk bakkant. 



1. Framtibierna på utsidan (baksidan) endast med 

 2 — 3 taggar, som alla äro betydligt kortare än 

 framtibiernas tjocklek. Vingar ljusare. Bak- 

 kroppens första ryggled ej eller föga hårig. 

 Hufvud och halssköld mindre tätt håriga. 

 Framfötternas första led utan taggar (gräf- 

 borst) på undre sidan, i kanten med tre gräf- 

 borst. 23. P. consobrinus. 



2. Framtibierna på utsidan (baksidan) med 4 — 6 

 taggar. Bakkroppens första ryggled tydligt 

 hårig vid roten. Framfötternas första led på 

 undre sidan med 2 — 3 taggar (gräfborst). 



a. Framfötternas första led i kanten endast 

 med tre gräfborst. Framtibiernas taggar 

 korta, ej längre än skenbenets tjocklek. 

 Vingar mindre rökiga. 24. P. borealis. 



b. Framfötternas första led i kanten med 4 

 långa gräfborst. De större af framtibier- 

 nas taggar längre än skenbenets tjocklek. 

 Vingarne mera rökiga. 



25. P. fumipennis. 

 °°. Framvingarnes tredje kubitalfält trekantigt eller 

 åtminstone starkt afsmalnande framåt. Bakkrop- 

 pens ryggleder 1—3 med mörkt, svart eller mörk- 

 brunt, bakkantsband, som åtminstone å andra och 

 tredje leden i midten är förlängdt framåt i en tre- 

 kantig spets. 26. P. viaticus. 

 Halssköldens bakkant grundt och bågformigt urringad. Sista 

 fotleden utan kloborst. Antennerna kortare och tjockare, mot 

 spetsen starkt afsmalnande, deras tredje led ej längre än den 

 första (fig. 106 b). Bakkroppslederna i — 3 hos honan vanli- 

 gen mörka, brunaktiga, i bakkanten. 

 §. Den svarta fläcken vid första ryggledens rot antingen 

 mycket liten eller med i midten inskuren eller tvär spets. 

 °. Gräfborsten å framfötternas första led betydligt 

 kortare än första leden. 



I. Bakvingarnes tvärribba inmynnar innanför 

 bakre diskribbans förgreningspunkt. Pannan 



rätteligen höra. Endast genom noggranna kläckningsförsök och iakttagelser i 

 naturen kan denna fråga lösas. Hanarne äro däremot, såsom framgår af öfver- 

 sikten öfver dem, lätta att skilja. 



