AüRIVILLIUS: SVENSK INSEKTFAUNA. 1 y. i; J . 27 



b. Hane: sista bukleden smal med hel. af rundad spets. — 

 Hona: framvingarne utan eller med otydlig h vit spetsfläck; 

 framtibierna ej ljusare på framsidan. 9. P. minor. 



1. P. fîiscîis Fabr. 6—15 mm. — Sk. — Lappl. 



Lefnadssätt ej närmare kändt. 



2. P. coviacens Dahlb. 8 — 12 mm. — Sk.; s. 



Lefnadssätt okändt. 



3. P. siiniilans Thoms. lO mm. — Sk.; s. 



Lefnadssätt okändt. 



4. P. notaué S RoSHl. 6 — 10 mm. — Sk. — Ög. 



Lefnadssätt okändt. ^'S- 109. Bak- 



kroppens spets 



5. P. exaltattlS FaBR. 7 — 11 inm. — Sk. hos hanen af 



— LappL; a. Priocnemis fus- 



Bygger sina bon i sand och anlägger flere celler i anslut- '^"^ sedd från 

 ning till samma hufvudingång; infångar Ciniflp fenestralis Ström sidan, 



samt diverse jakt- och hoppspindlar. 



6. P. obtusiveiitris SCHIÖDTE. 5— 9mm. — Sk. — Stockh.;s. 



Lefnadssätt okändt. 



7. P. viinutiis Lind. 4 — 7 mm. — Ög.; s. 



Lefnadssätt okändt. 



8. P. pusilhis SCHIÖDTE. 4^8 mm. — Sk. — Stockli. 



S\mes vanligen använda förut färdiga håligheter till larvkammare. 



9. P. minor Zett. (parvulus Thoms.) 4 — 8 mm. -^ 

 Sk.— -Lappl. 



Gräfver först bo i sanden och infångar sedan sitt byte, som består af små 

 jaktspindlar. 



7. Sikt. Calicurgus Lepel. 



Skiljes från föregående släkte endast därigenom, att 

 framvingarnes tvärribba inmynnar tätt utanför främre rotfäi- 

 tets bakhörn och att halsskölden framtill är lodrätt afskuren. 

 Halsskölden baktiil grundt, bågformigt urringad. Efterryggens 

 sidor och bakkroppens första ryggled tydligt håriga, 



I. C. hyalinatus Fabr. (fasciatellus Thoms.) Hane: 

 enfärgad svart eller vanligen med benen (i synnerhet bak- 

 låren) delvis gula; sporrar hvita. — Hona: svart, bakkroppens 

 första och andra leder samt roten af den tredje rödgula; 

 framvingarne med två mörka tvärband, af hvilka det inre lig- 



