lampa: berättelse till landtbruksstvrelsen 1906 51 



visade sig ha c. 4 0^0 skadade korn. Ett prof från Uppsala 

 angaf 5,4 o/q. 



Af de gjorda, visserligen helt ytliga undersökningarna, 

 torde således framgå, att hvetemyggan i Uppland sannolikt 

 ej anställt några härjningar, som i styrka nämnvärdt öfver- 

 skridit de normala. Ty det får väl antagas, att inom detta 

 skadedjurs utbredningsområde den i regeln och sålunda nor- 

 malt konsumerar vissa procent af hveteskörden. 



Stickmyggan {Culex pipieiis L.). Från agronomen ERNST 

 Olofsson, Sandviken, anlände ett bref, som innehöll en be- 

 gäran om råd mot m3/ggor, hvilka i hög grad plågade pati- 

 enterna vid därvarande lungsotssanatorium. Ett sådant för- 

 hållande måste naturligtvis vara af stor betydelse vid en 

 dylik vårdanstalt och för resten litet hvarstädes. Med anled- 

 ning häraf gjordes vid Anstalten en del experiment med 

 utrotningsmedel, för hvilka här nedan redogöres. 



I våra nordligaste landsdelar, som med rätta prisas för sin 

 naturskönhet och sina ljusa sommarnätter, är man, som bekant, 

 på många platser illa utsatt för tusentals blodsugare under 

 den vackraste årstiden, hvarigenom vistelsen både utom och 

 inom hus blir så plågsam, att mången resande nödgas fortast 

 möjligt bege sig därifrån. På själfva fjällen, där v^anligen en 

 kallare vind blåser, får man i allmänhet vara någorlunda i 

 fred, men allt eftersom man nedstiger till lägre belägna plat- 

 ser, sluta sig myggen till vandraren och samlas till sist omkring 

 honom i sådan mängd, att han blir omgifven liksom af en 

 molnstod. Till sist blir han ytterligt enerverad och nästan 

 ursinnig samt måste springa af alla krafter, då en stor del af 

 plågoandarna bli efter. Har han turen att möta en mänsklig 

 varelse och stannar hos honom en liten stund, men sedan 

 skyndar därifrån, så har denna hela myggsvärmen kvar, och 

 den förstnämnde blir tämligen fri från angriparna någon stund, 

 tills nya myggor hinna samla sig. Då en båt lägger ut från 

 stranden, är den genast omgifven af ett moln af mygg, som 

 medföljer tills båten fått god fart och är ute ett stycke på 

 vattnet. Då börjar molnet att glesna efter hand, och man 

 får vara i fred, tills man åter lägger till land. 



På lägre belägna områden, nära vatten, där boningshusen 



