54 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1907 



ryggen halles i vattenytan. Efter tio dagar på sin höjd 

 sker sista förvandUngen. Puppan hvilar dä i vattenytan, och 

 snart tränger myggan fram hufvudet genom puppskinnet, och 

 hela kroppen följer så småningom efter. Om en kort stund 

 synes hon stå upprätt, lös och ledig på vattenytan och bibe- 

 håller denna .ställning, medan vingarna utväxa och fä erfor- 

 derlig fasthet, hvarefter hon flyger bort för att söka en maka. 

 Hanens lif är kort, men honan lefver längre och flyger om- 

 kring för att fullgöra sin fortplantning och tillfredsställa sin blod- 

 törst. Sista generationen skall öfvervintra i fullbildadt tillstånd. 



Af myggsläktet [Culex] hafva vi i Sverige enligt ZetteR- 

 STEDT ej mindre än 12 olika arter, och af dessa torde vanliga 

 stickmyggan [C. pipicns L.), hvitringade myggan [C. annu- 

 lât Jts Schrnk) och skogsmyggan (6. ;/<î'W<?/'<?i-?/.s- Mg.) vara de 

 för människor besvärligaste. En annan närbesläktad art är 

 frossmyggan [Anoplielcs inacuUpennis Meig.), som är täm- 

 ligen allman samt träffas under hela sommaren och numera 

 anses förorsaka den för några decennier sedan sä allmänna 

 och svära sjukdomen frossan genom att under sugandet införa 

 bakterier i såret. Denna niygga har palperna lika långa som 

 sugsnabeln hos båda könen samt fem små bruna fläckar pä 

 hvardera vingen. 



Som nämndt är, haf\'a myggorna sitt förnämsta tillhåll 

 på lokaler, där det finnes samlingar af sött v^atten, såsom vid 

 sumpmarker, kärr, insjöar, dammar, större diken, gropar etc, 

 ocli det är vanligen under regniga somrar, som de äro allra 

 besvärligast. 1 torrår uttorka en mängd smärre vattensam- 

 lingar, och de flesta larver gå därigenom under. Man bör 

 därför utdika eller igenfylla alla sädana, som ej behöfvas för 

 vattning af husdjur och trädgärd, och kärl med vatten, som 

 stå ute, böra förses med täta lock, eller ock tömmes vattnet ut 

 på marken, helst mot regnväder, ifall det innehåller larver. 



Vid en entomologisk försöksstation i Nordamerika gjordes 

 försök för flera år sedan med fotogen, som hälldes i ringa 

 mängd i en vattensamling, och resultatet blef det bästa. Foto- 

 genen utbreder sig nämligen i ett tunt men jämnt lager pä 

 vattenytan, och alla insekter, som komma i beröring därmed, 

 dö inom kort. Pä sådana vatten, som användas till vattning 

 af kreatur eller i brunnar, kan detta medel naturligtvis ej använ- 

 das när som helst. 



